46 



vede under lis, som ellers vare island lil at bære den frodigste Polarvegelation og nære 

 Rensdyrhjorde. 



Fra IJunden af Pakitsokfjorden, Norden for Jakobshavn, har man ganske nær 

 overland lil Randen af Indlandsisen, hvorved der gives en beqveni Leilighed til at iagt- 

 tage denne store Contrast mellem Yderlandet og Indlandet. Den lille Dal, gjennem hvilken 

 en Elv forer sit lerede Vand fra den nærliggende lis til Havet, udmærker sig ved sin 

 Vegetation og navnlig ved den Mængde, i hvilken Blaabærrcne her trives og opnaae deres 

 Modenhed, fremfor de ydre Kyster; her maa allsaa Solen opvarme Jordbunden endnu længe 

 eflerat liave berovet den Vinterens Snee og lis, ja den vilde maaskee være istand til at 

 optöe det dobbelte eller tredobbelte af denne, inden den næste Vinter kunde foröge den, 

 eller give Ledighed til Dannelse af uoptöelig lis; og dog bedækker denne den tilgrænd- 

 sende Landstrækning som et Lag paa flere hundrede, ja ikke langt derfra maaskee et Par 

 tusinde Fods Tykkelse. De stelle lisvægge hænge ud over Dalen og de omliggende Bakker 

 og synes langsomt at rykke frem over dem; mægtige lisblokke losrivcs fra di^se Vægge 

 og ligge nedrullede paa den med Vegetation bedækkede Overflade. 



Den udad voxende Bevægelse kan endnu bedre iagttages i de Arme, som Ind- 

 landsisen udsender i Havet. Naar Fjordisen om Vinteren ligger jævnt og fast foran disse, 

 da er ethvert Tryk, den modtager fra dem, let kjendeligt; og jeg maa da bemærke, at jeg 

 ikke har bcsôgt et eneste af disse Steder, uden at spore et saadaut; i storre eller mindre 

 Afstand Ira den faste Landiis, var Fjordisen skudt lidt op paa Land eller sammenskruet til 

 en Barre, som gik tværs over Fjorden; og om Sommeren spores denne Beva^gelse i do 

 Brudstykker, som Landisen afgiver til Havet, medens den selv lieholder sin Plads eller i 

 samme Forhold fornyes, ved at skydes frem fra det Indre. Men her viser sig nu den 

 ma-rkværdige Omstændighed, al Bevægelsen, skjöndt tilstede overalt, i den Grad er uligelig 

 fordeelt og concentreret til visse enkelte, i Havet nedgaaende Arme, at alle de ovriges 

 derimod er for slet intet at regne. Dette bliver af den Grund paafaldende, fordi Indlands- 

 isens Overflade overall danner en eensformig Höislelle, i hvis Form man ikke opdager 

 nogen Grund til at lisniasserne, allerede langt fra del Indre af, forlrinsviis skulde trænges 

 hen mod visse Punkter af Yderranden, fremfor mod andre; denne Aarsag maa derfor ligge 

 skjult i det Indre af Isen, og vel nærmest i Formen af det underliggende og forsvundne 

 Land. Jeg har troet, ei upassende at kunne benævne disse Dele af Indlandsisen, som saa- 

 ledes ere i en stærkere Bevægelsestilstand, lisströmme; og kommer da den væsentligste 

 Forskjel mellem disse og de bevægelige lisdannelser, som man i andre Lande kalder Glet- 

 schere, lisbræer , Skredjökeler, til al bestaae deri, at de sidstes Fremadskriden har sin 

 ligefremme Aarsag i Overfladens Form og Hældningen af den Grund, hvorpaa de glide, 

 saml under alle Omstændigheder for en stor Deel ere Virkningen af Tyngden, hvorimod 

 Strommene i hiin Indlandsiis foregaae indenfor Grændserne af en tilsyneladende eensformig 



