49 



paa Iiidvaarierncs Udsagn , da jeg selv ikkun eengang har besogt delte afsides Sted . og 

 vel scet Mundingen af Fjorden lilstuvel med meget store lisfjelde, men ikke havt Leiligiied 

 til at iagttage deres Drift i disse Farvande ved Sommertid. 



Disse blotte quantitative Forhold kunde lede os til en Deel Betragtninger over 

 de store lisströnimes Natur og Betydning for det ubekjendte Indland. Yderlandet, eller 

 Halvöernc og Oorne have, som rimeligt, deres fra Indlandet ganske sondrede Aflobssy- 

 slemer; lier er der overalt nær til Havet, og de störsle Elve næres niaaskee kun af et 

 Terrain paa 30 à 40 D Miil; alligevel kjendes en saadan, som er saa bred og dyb, at 

 Grenlænderne kunne roe i den med en Baad, forsaavidt Strömniens Voldsomhed tillader 

 det. Talrige IJjergströmme gjöre overalt Vandringerne om Sommeren besværlige. — Men 

 naar vi nu nærme os Bunden af Fjordene, dot store Indland, som herfra har henved et 

 Par hundrede Miles Udstra-kning fil den modsatte, lidet bekjendte Ostkyst, og vente at see 

 Mundinger af Floder, som skulde væie benved 100 Gange saa store som de störsle paa 

 Yderlandet, da see vi her tvaTtnnod slet ingen. De gamle Floder ere forsvundne, og Da- 

 lene, hvori de liib, udjævnede med Toppen af Bjergene, ved den voxende lis, som bedæk- 

 kede det Hele indlil Havet, og selv fortsatte sig ud i dette, skjulende den gamle Strand- 

 bred, og vi kunne nu med Rette sporge, hvor blive de Vandmasser af, som i Aarets Lob 

 falde i Form af Snee og Regn paa Overfladen af denne vidludslrakle lisorken? Tillige 

 kunne vi af Grunde, som del her vilde fore for vidt at drofle nærmere, ansee del som et 

 Factum , al hele den Vandmængde, som aarligen falder paa Y'derlandct i Form af Snee oo- 

 Regn, atter forlader del i flydende Tilstand gjenncm Elvene, fraregnet den Deel, som For- 

 dunslningcn bortlager; al den Deel, der falder ud i Havet som lis, naar Iloilandsisen 

 skyder ud og bryder af over Bratninger, eller gjennem Klöffer forgrener sig ned til Havet, 

 er en saa ringe Storrelse, at den kan lades ude af Beregningen. Dette viser, hvor ringe 

 en Deel af den aarlige Sneemængde der under disse Bredegrader er istand til at undgaae 

 Optöeningen og Bortflydningen til Havet; men naar vi da paa den anden Side betragte 

 Steder, hvor aarligen over Tusinde Millioner Cubik-AIen Vand udgaae fra Landet i Form 

 af lis, og betænke, at denne Mængde er J^ eller niuligen en langt större Deel af den 

 Vandmængde, som Themsen aarligen tilforer Havel, da bliver det indlysende, at slige iis- 

 strömme maae behove et stort Opland til deres Forsyning, og dette, i Forbindelse med de 

 manglende Floder, og Indlandets Störreise og Udstrækning mod Ost, dette leder os uvilkaar- 

 ligen paa den Tanke, al lisströmmene repræsentere det gamle Indlands forsvundne Flod- 

 mundinger, al Isen, cfterat have bedakkel Landet til en vis Höide, begynder at söge Veien 

 til Havet, som fordum det rindende Vand; al, ligesom i andre Klimaler Vandet samles og 

 bortfores af Floderne, saaledes samles og bortfores det her deelviis i fast Tilstand ved lis- 

 strömmene, og at der paa denne Maade er sat en Grændse for dens Opdyngning og Ud- 

 bredelse over det Indre af Grönland. Det turde vel ogsaa hermed slenime overeens, at vi 



TideDsh. SeUk. Skr., b Række, naUirvidensk. o^ malhini. ATd. 3 Bd. 7 



