59 



Strenghed, eller de niaanedlige Middeltemperaturer, beregnede for enkelte Aar. Saaledes 

 IrætTe vi, i den onilalle Række af 12 Vintre ved Onienak. en December af-:- 6. 4° R. i 1831, 

 og en af -i- 22.6° i 1832; en Januar af -^ 5. 0° i 1830, og en af ~- 21.3° i 1835; en 

 Maris af -=- 5. 9 i 1840, og en af H- 21. 7 i 1832. 



De storre Forandringer i Veirct synes meest al udgaae fra, og dreie sig om den 

 varme Vind. som kommer fra ret Ost eller Sydost og blæser lige ud fra det iisdækkede Ind- 

 land. Denne Vind, der indtræder i enhver Maaned af Aaret og over hele Kysten, bestan- 

 dig medforende en Forlioielse af Temperaluren, især om Vinteren, da den pludseligen kan 

 bringe Thermomelret til at stige lienved 20° R. , synes at liidrore fra Atlanteriiavet og at 

 frembringe en Udjævning mellem deltes langt mildere Temperatur og de kolde Egne Vesten 

 for Grönland, under samme Bredegrad. Det er nemlig aabenbarl, at de varmeste Luft- 

 strömme ikke kunne ventes at komme Syd fra, hvor vi træffe Kyslerne af Labrador og 

 Newfoundland, men at de nærmeste varmere Luflsirög ligge i Osten eller Sydost. Denne 

 simple Belragtningsmaade, tilligemed adskillige Pliænoniener ved selve Vinden, synes bedst 

 at forklare denne varme, tilsyneladende fra den store lisörken kommende Luflströms Op- 

 rindelse')- — Ren varme Sydostvinds Komme bebudes i Gjennemsnit ved den laveste 

 Stand, som Barometret kan have; det falder forend Udbruddet el sjeldent under 27"; men 

 naaer det 2G" 10" elier derunder, da kan man venie orkanagtige Vindpust. Paa samme 

 Tid viser Himlen sig svagt overtrukken, især med bhialige, lange, ovale Skyer af et saa 

 særegent Udseende, at man neppe kan tage Feil af dette Forbud; delte Skydække synes 

 overordentlig höit og naaer aldrig Bjergtoppene, saaledes som Skyerne, der folge med de 

 andre Vinde. Imidlertid er det endnu blikstille, og Atmospliæren, saavel om Vinteren som om 

 Sommeren ved den pludselige Temperalurforhüielse trykkende; men Luften viser en sjelden 

 Gjennemsigtighed, og fjernt Land, som man ellers neppe kan skimte, sees klart og tyde- 

 ligt. — J\u indtræder Stormen paa eengang, men forst paa de storre ISjerghöider; man 

 seer Sneen hvirvle hen over Höilandet, og befinder man sig paa Fjordisen under de store 

 Bratninger Norden for Onienak, da kan man höre Stormen suse, medens det endnu nede 

 paa Isen er blikstille; den blæser derpaa 2 â 3 Dage eller længer, men meget ustadig, 

 snart löiende af til Stille, snart kommende igjen med pludselige Kast. Undertiden, men 



i) lir. Prof. Pedersen liar gjort mis opmæiksum paa, al ilcn varme Vind mutigen turde hidröre fra den 

 tilbagevendende Passat, hvorlor unægtelig ogsaa den Omstændighed taler, at den forst begynder 

 höiere Regioner af Luften. Det maa imidlertid tilföics, at Vindens Retning, som i det fiele er ostlig, 

 synes at rette sig efter Kystlinien og altid al l)læsc lige ud fra Landet, saa at den i Julianehaabs Di- 

 strikt gaacr heelt om i retvisende Nordost, hvilket jeg selv har bavl Leilighed til at iagttage paa Soen 

 under Forbiseiling. 



8* 



