78 



3. AnlhophijUH med Siraalsleen. Den forstnævntc Hornblendeart syncs al være 

 særdeles udbredt i Grönland. Meest charaklerislisk fremtræder den dog- som Beslanddeel 

 af Bjergarterne paa Öerne omkring Colonien Upernivik, hvor den tillige, i Forbindelse med 

 gron Straalsleen eller Smaragdit, udgjor sæ^-egne Lag og danner en Bjergart af et sær- 

 deles sinukl Udseende. Anthophyllilen er her deels meget slorkornet, bladet, lysebruun 

 og uigjennemsigtig, deels nellikebniun halvgjennemsigtig og af ringere Deelbarhed. Den 

 sidste Varietet underkastedes en temmelig omhyggelig Analyse, som gav 56,73 Kiselsyre, 

 28,05 Magnesia, 16,11 Jernforille, hvilket nærmest svarer til Fé "'' Si^ +3 (Mg''Si-)' 

 den er tillige usmellelig og vanskelig at dekomponere for Bla^scröret og har en större 

 Haardhed end andre Hornblendearter; men de fuldkomnere Delingsflader der ere betegnede 

 ved den stærkere Glands, danne den for Hornblenden eiendommelige Vinkel. Disse Anlho- 

 phyllitlag indeholde tillige megen Glimmer samt underordnede Partier af en storkornet al- 

 bitisk Feldspat og Nyrer af Magnetjernsleen. 



I Omenaks Distrikt fandtes Rullesteensblokke af en kornet quartsagtig Gangmasse, 

 hvori smaa Gange og Nyrer af en Anthophyllit, der gav en med ovenslaaende ganske 

 •overeensstemmende Analyse. I den Bjergmasse, som udgjor Halvöen mellem Itidiarsuk- 

 og Sermelik-lisfjordene findes meget udstrakte Lag af en fiinkornet Anthophyllit i en tæt, 

 hvid Grundmasse. 1 samme Egn, ved Huspladsen Ilifliarsuk, findes Lag af lysegrön Straal- 

 steen med lysebruun anthophyllitisk Hornblende, og ved Anorritokbuglen vexler en saadan 

 meget storkornet og bladet lysebruun Hornblende med en ligeledes udmærket storkornet 

 niörkegrön Straalsleen samt gron bladet Talk og Gange af Orlhokhis, der tildeels er ud- 

 skilt i smukke tydelige Krystaller i Talken. Lignende Lag af Straalsleen med Anthophyl- 

 lit findes paa den allerede omtalte Nook-Halvö, ved Kolonien Christianshaab. 



4. Feldspatrige Lag med Quarls , Dichroit og Granater ere særegne for den 

 nordlige Deel af Uperniviks Distrikt, for Omegnen af Kolonien Upernivik og, som det 

 synes at fremgaae af Giesekes Dagbog og Samling, derfra endnu langt Nord paa, og ud- 

 over den for nærværende Tid beboede Deel af Kysten. Gneussen paa disse Öer udmær- 

 ker sig ved Fattigdom paa Hornblende og Glimmer, og derimod Rigdom paa Granater samt 

 hist og her adspredt Dichroit af det bekjendte blaae Farvespil. Hvor disse Mineraller sondre 

 sig i Lag, ere de feldspatrige især fremherskende; i den mere almindelige granathol- 

 dige Gneus er Feldspaten af den guulaglige, gjennemsigtige og meget lidt forvilterlige Va- 

 rietet; derimod indeholde de feldspatrige Lag incest en hvid albitagtig Feldspat, der i Heg- 

 len indeholder Qvartsen i mere og mindre stænglet Form, og derved danner Skriftgranit. 

 En saadan danner meget store Lag paa Vestsiden af Langoen og indeholder Dichroit, men 

 fornemmelig et gront, blödt, fedlglindsende, pinilagligl Mineral i utydelige Krystaller. 

 Efter enkelte Pröveslykker al domme, i hvilke der forekommer krystallinske Korn, halvt 



