85 



have muliggjort Opdyngningcn af Sand og Leer med Resierne af Vegetalionen, niaae 

 antages al liave havt de samme Aarsager som Trapudbruddene, der senere paafulgle. 

 Kuldannelserne, som hvile paa Trap og tillige ere bedækkede af samme, og som folgelig 

 ere afleirede i Mellemrummene af Trapudbruddene, ere langt mere isolerede og af ringere 

 Udstrækning og ]\iægliglied og synes dannede i mindre Bassiner eller Dale af Traplandet. 

 Sandstenen og Skiferen, som i dem ledsage Kullagene ere kun af ringe Mæglighed og give 

 ved nærmere Undersögelse, ved at pulveriseres og behandles med Syrer, de samme Arter 

 Sand og Leer, som ogsaa nu opstaae ved Dekomposition af Trappen; saaledes indesluttes 

 paa den yderste Deel af Noursoak-Halvöen , i omtrent 2000 Fods Hoide, et Kullag, som 

 har en udmærket tydelig Træstruktur, af et let, poröst merskumagligt Leer; og de lirud- 

 stykker af store Træstammer, som fra del hoie Land fores ned paa Assakak-Jökelens Mo- 

 ræne, ledsages slet ikke af nogen neptunisk Bjergart. 



De normale Kullag, som findes indleirede i den nederste mægtige Sandsteendan- 

 nelse, vcxlende med Sandstenen og med bituminöse Skifere, ere paa sine Steder iagttagne 

 med en Mægtighed af 2 Alen, men heller ikke mere, og blottede i visse Elvleier i et Antal 

 af 8 à 10 over hverandre i den samme Skrænt. Kullene vise sig i Bruddet at være sammen- 

 satte af tynde Plader, noget forskjellige i Henseende til Glands og lerningformig Afsondring, 

 hvorved en skifret Struktur er betinget. Noget mindre almindelige ere de, i hvilke en tyde- 

 lig Træstruktur udpræger sig ved Aarriiige, Karbundter, Knaster, og hele fladtryklc Stammer 

 og Grene; disse Kul kunne imidlertid ogsaa paa sine Steder tabe Træstrukturen, men da 

 indtræder der en mere eensformig Struktur, og der opslaaer Begkul af udmærket Glands og 

 musklet Brud. Det fossile Harpi.x, som hidtil kun vides at være fundet paa 2 Steder, 

 nemlig Hareoen og Alanekerdluk ved Waigattet, indskrænker sig til saadanne Kuldannelser, 

 i hvilke Levninger af træagtige Væxter ere umiskjendelige. — Stykker af det fossile Træ, 

 som fores ned af Assakak-Jökelen, ere undorsögte mikroskopisk af H. Cand: Vaupell, 

 som fandt, at de alle henhorte til Slægten Finîtes, og tillige at de indeholdt Harpix i Celler. 

 Det turde derfor være rimeligt, al ogsaa hine harpixrige træagtige Kul hidrorc fra Naale- 

 Iræer. Ved Alanekerdluk findes snadanne Kul i den nederste, under Trappen liggende, 

 store Sandsteendannelse, og i Folge med normale Kullag, ikke udgjörende Lag, men ad- 

 spredte Partier i Leret, som efter de Gjennemsnit, man havde af dem, horizontall paa 

 Bakkens Overflade og, af el enkelt iblandt dem, vertikall i Skrænten af Elvlciet, syntes at 

 være Træstammer, dor ere blevne indhyllede og begravede under Leer og Sand, nogen- 

 lunde i deres oprindelige oprette Stilling. Netop disse Parlier ere udmærket rige paa del 

 fossile Harpix, men selve Træstrukturen er forstorstedelcn forsvunden og gaacl over til 

 den eensformige kulsorte Masse af musklet Brud og udmærket liegglands. — I det indre af 

 Halvöen derimod, omtrent 2 Mile op i Landet fra Itiflik ved Niakornak i Omenaksfjorden, 

 hvor et Kullag fandtes i omtrent 2000 Fods Hoide, og hvor dette havde don umiskjende- 



