163 



af CPb, O, s Aq^'), at der kunde^ være Sporgsinaal om, paa hvilken Side Blyet skulde have 

 sin Plads. Da jeg tilmed aldrig har seet anförl, at Blyet decomponerer den fortyndede 

 Svovlsyre, anstillede jeg Forsoget. Resultatet lickra'ftcde Theorien fuldstændigt. Jeg skal 

 omtale det lidt nöiere, da det frembyder flere interessante Punkler. Koger man metallisk 

 Bly, enten cheniisk udskilt eller almindeligt raspet lUy, med fortyndet Svovlsyre og leder 

 Dampene i Vand, da seer man strax en Udvikling af Brint. Eflerhaanden som man fort- 

 sætler Kogningen, hvorved endeel Vand fordamper, foröges Virkningen stadigen. Naar 

 man er kommen til en vis Concentration, indtræder en svag Dannelse af Svovlbrinte, der- 

 næst sublimeres dér en ikke ringe Mængde Svovl, og endelig er Svovlsyrlingudviklingen i 

 fuld Gang. At Brinludviklingen indtil en vis Grad tiltager med Concentrationen af Syren, 

 finder sin Forklaring deri, at Varmeudviklingen ved Neutralisationen stiger med Syrens 

 Concentration; men da dermed tillige den Kraft stiger, som udfordres til at adskille det 

 paagjeldende Vandatom, saa er det klart, at saalænge det Tillæg i Varmeudvikling, der 

 hidrorer fra Neutralisationen, bliver större end Forögelsen i Kraftanvendelse til Adskillelse 

 af det paagjeldende Vandatom, lillager Virkningen i Livlighed. Söger man et Maximum 

 for Virkningen, ved Anvendelsen af de forskjellige Bestemmelser af Varmeudviklingen ved 

 Fortynding af Svovlsyren, saa kommer man til det Resultat, at delle vil indtræde, naar 

 Svovlsyren har en Concentration, der ligger imellem S IP og SU*. Varmeuilviklingcn 

 TK, vil da være foroget med omtrent 180 Varmecenheder. Interessant er det, at den Svovl- 

 syre, som anvendes ved Chlorudviklingen af Kogsalt og Bruunsleen, netop har denne Sam- 

 mensætning, og at altsaa Erfaringen der er kommet Theorien i Forkjobet. Udviklingen af 

 Svovlbrint og Udskilningen af Svovl er en Overgangsvirkning, om jeg saa maa kalde den, 

 imellem Brint- og Svovlsyrling-Udviklingen; havde man tilstrækkeligt noiagtige Talstörrel- 

 ser, vilde man kunde beregne den Concentration af Syren, ved hvilken den begynder og 

 ender. Denne Virkning, Svovlbrinteudviklingen, svarer ganske til Dannelsen af salpeler- 

 suur Ammoniak ved Oplosning af visse Metajler i Salpetersyre af en bestemt Concentra- 

 tion; men dertil skal jeg senere engang komme tilbage. 



§ 6. 



Saasnart Svovlsyrens Concentration er //S, indtræder en anden Virkning, nenilig 

 Svovlsyrlingudviklingen i sin fulde Kraft. Delte har nu sin Aarsag i de forandrede For- 

 hold; thi imedens man ved Anvendelsen af den stærkt fortyndede Syre har 

 W = (_Pb, O, SAq) — (//, O) Aq'), 



^l Tager man det svovlsure Blyillcs Uoplôselighod i Betragtning, saa bliver Störreisen 4706. 



