244 



og Lisler-) lieniiiiod Slutningen af det 17de, Runipli''), Tournefort*), Peliver^), Guallieri'^), 

 d'Argenville') og flere mere obscure Forfaltere i Begyndelsen af det 18de Aarhundrede 

 havde gjort os liekjendt. Joiin HilPj, den bekjendte, af Rygtet slemt medtagne engelske 

 JNaturforsker sondrede dem som et eget Genus under Navn af Stomatia, en Henævnelse, 

 som ikke blev optagen i Klein's^) Aaret efter udkomne Arbeide; istedenfor traadle her 

 en anden, dannet tværtimod de af Tournefort og Linné indförte Regler for Slægtsnomen- 

 claluren; hans Slægtsnavn, Catinus lactis, er derfor aldeles forkasteligt. Patrick Browne'") 

 derimod adopterede et Par Aar senere, den Hillske Benævnelse og begrændsede derhos 

 skarpere den nye Sla-gtsform. 



Adansons'O næsten samtidige „Sigaret" var begrundet paa en de foregaaende For- 



-) Mart. Lister, Hist. conrlijliorum. 1688. Lib. IV. t. 570. f. 21. Coclilca depressa, ore admodnm expanse, 

 levitcr striata. Citeres af Linné i S. Ji. ed. XII til II. haliotoidea; hos Gmeliti nianpler Citatet. Arien 

 synes forskjellig fra Buonannis, men nærbeslæslet. 

 3) Uuuipli, d'Anibdynsrhc Rariteitkammer. 170.'). t. 40. f. R. p. 123 (II Boek) VIII, Melknapjes dat is een 

 kleine vlakkc I'alella glad, en van binnen nielkwit. 



Er det Ciyptostonia javanica. Gray i Griflilli animal kint;dom t. -11. f. 1? 

 ^) cf. Gnaltieri, index testarum. 1742. 



Praefatio p. XVII. „introduclio ad historian! tcslateoruin a eel. Pictone Tournefortio in codice ms. 

 relicla." (p. XVIII. Aiiris marina). 

 5) Petiver, gazophylac. naiuiae et årtis. dec. X. 1702-11. 

 p. 3. Auris indica non perforala. t XII. f. 4. 

 — aquatilium animal. Amboinae. 1713. 



p. 4. Concha auriculata, Melknapje. t. 16. f. 29. 

 (Copi efter Rutnph, hvad og anfores). 

 •"') Gnaltieri, index testarum-conchylioruni. 1742. t. 69. f. F. Auris marina magis depressa, ore magis 



expanso, minutissinie striata, scd nullis foraminibus distincta, candidissima. 

 ') Desallier d'.\rgenville, hist. natur, éclaircie dans une de ses parties principales, la Conchyliologie, nonv. 

 édit. 1757. 



p. 195. Oreille de mer. Sa couleur générale est d'un gris sale et fauve par dessus, pi. 3. 



f. C. Arten er det neppe mulig at bestemme. 



La conchyliologie ou hist. nat. des coq. par Desallier d'.Argenvillc. 3éme édit. par Favannc de 



Montcervelle, père & iils. 1. (1780) p. 590. l'Oreille de Venus (pi. V. f. C). Efter beskrivelsen en 



collectiv Art; den angives og fra Niger, Ostindien, Isle de France, St. Domingo, Marliniijue, .Middelhav. 



S) J. Hill, a general natural history. III. (1752) p. 119. 



Stoniatia: the animal inhabiting this shell is a Nereis, and in this also differs from the Ilaliotis, that 

 and the Patella being inhabited by a liniax. 



Af de 3 Arter, han beskriver, afbildes den anden pi. 7. („Stomatius sp. 2"). 

 9) Klein, tentamen melhodi ostracologicæ 1753. p. 19. (Catinus lactis) t. VII. f. 114. Kleins Art er uden 



Angivelse af Localitet, og vel ogsaa af den Grund ubestemmelig. 

 1") Patrick Browne, civil and natural history of Jamaica. 1756. p. 398. Stoniatia minor glabra. The 



smaller smooth brown Ear-shell. 

 ^') Adanson, hist, natur, du Senegal. 1757. 

 Gen. VL I'Ormier. 2. le Sigaret. p. 24. t 2. 



