275 



elemenler, men lykkere, hist og lier noget opsvulmede og indbyrdes adskilte ved en 

 amorph Mellemsubstanis af Traadenes egen Tykkelse; her saacs tillige svage med Randen 

 af matrix concentriske Linier; del var Tilvæxtslriber, fremkaldte ved Tilsætning fra den 

 forreste frie Rand af matrix '). 



Vi have hidtil kun betragtet den forreste Deel al Mundpartiet og de til samme 

 hörende Dele d. c. hele den fremstrækkelige Krængemund (Rostrum s. Haustellum); vi 

 skride nu til Undersögelsen af det bagtil liggende, meget mere compliceredc Stykke, den 

 egentlige Mund "). Det viser sig som en ægdannet Sæk, hvis forreste afstumpede Ende er 

 hæftet til Inderrorets ovre Rand, hvis bageste ved flere Muskler er fasthæftet til Foden; 

 under Kræng(Mnundeiis udkrængede Tilstand maa delte Stykke allsaa ligge i hiins bageste 

 Deel, dens Hule maa fortil gaae over i Inderrorets Hule, det vil sige fortsætte sig over 

 i Krængemundens Forende, medens den opad fortsætter sig over i Spiseroret. Sækkens 

 Væg er temmelig tyk, seig og niusculös, oventil fortsætte endeel al dens Muskelbundter 

 sig over paa Spiseroret, bagtil over paa Tungen. Sækkens Hule, den egentlige Mund- 

 hule, udfyldes næsten ganske af et temmelig fast, musculöst Legeme, Tungen •''j, som 

 bærer og bevæger Raspepladon. Forfatterne have (siden Cuviers Tid) i Almindelighed 

 kaldet Raspepladen Tunge, og næsten intet Hensyn taget til dette, for hiins Virksomhed 

 saa væsentlige, bevægende Apparat; jog vil foretrække at kalde det hele Redskab med 

 samt sin Tandbevæbning (Raspepladen) Tungen; den synes væsentlig at have samme Be- 

 tydning som Tungen hos de fleste höiere Dyr, den at tjene Gribningen og Deglutilionen ^). 

 Tungens Rod er bagtil og nedentil fasthæftet til Mundhulens Vægge, oventil derimod fri; 

 i sin forreste Halvdeel er Tungen i hele sit Omfang fri. Her som hos de fleste Gaslræo- 

 poder er den et meie eller mindre rödguulaglig, tenmielig fast, resistent, noget fladtrykt- 

 ægdannet Legeme, hvis fortil vendte Spidse oventil er noget fladtrykt; længere tilbage sees 

 paa Siderne og oventil nogle horizontaltlöbende Vindinger (gyri), der ogsaa, skjondt mindre 

 tydeligt, viste sig udvendig paa Mundcavitetens Væg, især mere bagtil. Betragtet ovenfra 

 viser Tungen sig som to faste, musculose, fortil sammenlöbendc og der tilsyneladende for- 

 bundne Sidelegemer, der efter deres hele övrige Længde ere forenede ved en tynd mellem 



') Ved Salpetersyre farvedes Hornbeklædningeii stærlit giiull; ved Syrer viste siff tillige en svae Opbrus- 

 ning. Efter Gl(idnini:en lilev en ydcjst ringe uorgani-U Rest tilbage, denne oplösles med l.etiied i Salt- 

 syre; tdsalles Ammoniak i Overskud og derelicr Oxalsyre, blev Vædsken uklar. 



^ Tab. I. fig. 5, 9, 10, li b. 



3) Tab. I. flg. 11 f. 



*) Middendoif (Beitr. zu einer Malacozool. Ross. 1. (1847) p. 53) kalder en lille tveklövel, karfuld l'apil 

 nedentil og bagtd i Chitoneiis Alundbule Tunge; det er en Slags Bilunge, der modtager en egen JNervc; 

 tjener den Smagen? (Den minder om Bitungcn bos Lemur o. A.) 



5) Cfr. Tab. I. fig. 11. • 



35* 



