281 



H. pcrspicua L. forvexlel) Art for siff, kiiii jeg- ikke ret forstaae '). De fleste Raspeplader 

 undersöges under en ikke ganske ringe Forslörrelse med paalagte Dækglas, og allsaa efter 

 Anvendelse af noget Tryk, derfor sees Tænderne ofte mere (jernede fra liinanden, hvorved 

 liiint særegne Forhold endnu bliver vanskeligere at iagttage; ved meset onilivu'o'elio' iJe- 

 slræbelse forat undgaae Tryk liar jeg et Par Gange i det Mindste paa enkelte Steder seet 

 næsten hele Leddecavitelen udfyldt af den foranliggende Tands Grunddeel. 



Hvis delle Forhohl, som jeg sikkerlig troer, her skal conslateres, vil det visselig 

 ogsaa vise sig som et mere almindeligt; og at det allerede er dette, derom turde maaskee 

 ogsaa adskillige ældre Figurer vidne, ligesum jeg ogsaa hos Strombus gibberulus mener at 

 have iagttaget nogetLignonde ved den indbyrdes Forbindelse af de store Sidelænder, der 

 slude op mod Mediantaiiden. Disse Tænders nedre IJand synes skarpt omboiet og danner 

 saaledes en Fals, hvori den tilsvarende Rand af den foranliggende Tand optages-J. 



Den ydre Deel af Grundstykket af Sidetænderne dækkes især paa den ovre Flade 

 af et efter Raspepladens Læ-ngde conlinuerligt, kun ved temmelig stærk Forslörrelse tyde- 

 ligere synligt Fibrebaand, hvis Traade lildeels syntes at hæfte sig (som Abductorer??) paa 

 selve Grundstykket af hine. 



De til hinanden svarende Tænder i de Ibrskjellige Tandrækker ligne, indbyrdes 

 sammenligiiudc, næslen fuldstændig hinanden; Kun med Hensyn lil den Vinkel, som Side- 

 tændernes Krog danner med Grundstykket, viser der sig en ringe Storrelsediiferents, 

 ligesom de forreste Tænder ogsaa ere noget afslidte og have tabt de skarpe Spidser, eller 

 i det Mindste vise dem slidte og afrundede; paa den ydursle Spidse af Raspepladen synes 

 ofte at bemærkes Spor af udfaldne Tænder. 



Detaillerede Udmaalinger af Tændernes Störreise og de enkelte Tandpartiers 

 Störrelsesforhold skal jeg ikke her hidsætte; de ere af temmelig liden Nytte, og det at 

 anstille dem ikke saa lidet möisommeligt; maaskee turde det dog være rigtigt at vedföie 

 eet saadant Maal, Breden af Mediantanden over Enden af begge crura; denne var hos M. 

 perspicua 0,18""" (og relativ var Breden den samme hos de to andre undersögte Arter) 



') Efter Q. 4: G. 's Teofninir (1. c. pi. 66 bis. Ctg. 8) sKulde del iUUe synes iiinulist, al lian viiUelig har sect 

 nojjel l.isnenile, som den ovenfor licslircvne Lcddeforhindelse. Kaar Gray (lig. of moll. anim. IV. p. 

 75) kalder disse Tænder „versatile", d;i synus han deitri lurledet af en af b'i'jis,. hos O. à G., lig. B til 

 Venstre; ogsaa jeg har et Par enkelte Gange clier mindre varsom Uehaiiilling af Dele af ISadnla sect 

 indtjæde en saadan Vending af hele Tanden med Spidsen udefter. 



Ilos Loven synes de puncterede Linier paa Tænderne baade af Coriocclla pers|iicna og Slronibns 

 iloridus ogsaa at antyde, at han har seet, men ikke opfattet hiint Leddeforhold. 



-) Tab. I. lig. 31, 32. Tandbevæbningen hos Str. gibberulus er hidtil ikke afbildet; den kommer den hos 

 Sir. floridus (Loven I. c. tab. VI) meget nær; de to ydre Sidelænder ere mod Spidsen fladtrykte og 

 nedenfra noget skeeformig udhulede, i den opadvendende Hand tillige landede. 



ViJtiUälf. Sclsk. Skr., 'j Itælikt:, niitiirvi'lcnsk. u^ matlietu. Afd. Ud. 3. 36 



