284 



Tænderne siges at „beslaae af Kisel eller Kiselforbindelser." Det bliver herved tillige et 

 Spörgsiiiaal, om der kan lægges nogen videre Vægt paa de senere Angivelser om lignende 

 Kiselindhold i de Legemsdele, der tjene Boringen hos forskjellige andre Gastræopoder og 

 AcephalerV). 



Som ovenfor anfört, slemme de 3 her undersögle Middelhavs-Arter saa betydelig 

 med hinanden i almindelig Confignration og Bygning af Raspepladen og dennes enkelte 

 Dele, at noget Arlsinærke deraf ikke lod sig ndlede-;); thi at Tænderne hos den ene (M. 

 neritoidea) vare noget mere niorklfarvede, og deres Grunddeel i Forhold til den oniböiede 

 Spidse ubetydelig længere, syiies ikke vel at kunne afgive noget brugbart specifisk Mærke. 

 Ogsaa hos M. Ialens''j vare Tænderne næsten fuldstændigt af samme Grundform og af relativ 

 lignende Slörrelse, dog vare Sidelænderne hos denne Art lidt slankere; Jledianlanden afveg 

 i Form lidt fra den hos de andre Arter; den var lidt stærkere boiet fra Side til anden, 

 dens Rande især fortil mere omböiede, og dens acies besat med færre Spidser- Mulig 

 skjulte sig i Tandrækkernes Antal et temmelig constant Artsmærke, hvorom jeg imidlertid 

 efter mine paa saa yderst faa Exemplarer grundede Undersogelser ikke tor nedlægge nogen 

 bestemt Paastand. Hos M. zonifera var Antallet 59, hos M. neritoidea c. 50, hos M. per- 

 spicua c. 55: hos M. latens idelmindsle G6. 



Den större bagtil liggende, udenfor Mundcavitelen i Peritonealhulen spiralfornn'g 

 oprullede Deel af Raspepladen er, som ovenfor allerede anfört, indesluttet i en Skede, og 

 synes temmelig löst forbunden med samme, saaledes at Raspepladen nogenlunde let lader 

 sig fremdrage af den. Skeden begynder heelt bagtil paa Tungens ovre Flade som en 

 fortil aabcn, noget fladtrykt Cylinder, som gjennemborer Mundcavitetens bageste Væg, og 

 endelig i sin aflerbageste Deel sees lidt opsvulmet; Skedens forreste Ende krydses af et 

 Traadelag, der synes at staae i Forbindelse med eller udgaae fra Tungens og Mundcavi- 

 tetens Sidedele; dens Bagende er noie sammenvoxet med den omhyllede, fortil morke, 

 bagtil hvidgraa pulpose Masse, der synes at spille en Rolle ved Tændernes Dannelse. 

 Selve Pulpen bestaaer af tæt sammentrængte, fortil især mörkere Celler; i dens bageste 

 hvidlige Deel opdages endnu ingen Tænder, lidt længere fortil vise disse sig derimod 

 meget tydelige og i den samme Stilling indbyrdes, som længere fremad paa Raspe- 



') Ann. anJ niffz of natuial history. 2 S. V. (1850) p. 6. W. ClaiU, on teicliralin;; Mollusca. 



Ogsaa fra anden Siflc er der i den seneste Tid reist Tvivl om Rigtigheden af Hancock's Angivelser, 



saaledes af Bale (Brit. assoc. Birmingham 1848) og Foibes {l'inslilut. 1849. p. 383.) cf. Troschel Arch. 



1850. p. no. (Ber. üb. Lcist. im Gebiete d. K. der Mollusken. 1849). 

 -) Heller ikke .Middendorff kunde for Chilenerne benytte Raspcpladen som .Xrlsniicike; cf. Beiträge zu 



einer !\Ialacozool. Ross. I. (1847) p. 29, 80. 

 •') Tab. I. fig. 27-30. 



