293 



Gjællehulens nedre Væg dannes af del ovenfor ved Marsenien beskrevne Dia- 

 phragma; det viste her en ganslte h'gnende Bygning, idet det bestod af Lag af transver- 

 seile og oblique Musiiellraade. Det seer næsten ud som om Diaphraginet bagtil spaltede 

 sig i 2 Blade, et som steg ned og beklædte en Deel af Leverens Forllade saml gjeniiem- 

 boredes af Spiseroret, og et, som opad beklædte Bunden (d. e. den bageste Vægj af 

 Gjællehulen. 



Foi'tlüicIsesretli^URber. 



Efter Borllagelse af Mellemgulvet sees Mundpartiet blottet, bagved delle Spiseroret, 

 omfattet af JNerveringen. Hos O. gronlandica var Krængemundcn fremstrakt, hos O. carnea 

 tilbagetrukken; hos hiin saaes allsaa den egentlige Mundhule beliggende indeni, hos denne 

 bagved Krængemunden. Den ydre Mundaabning, hvorigjennem delle Organ træder frem, 

 har samme Form, som hosMarsenia; selve Roret er i det Hele noget förere end hos denne 

 Slægt og noget opsvulmet mod Spidsen. I Omfanget af sammes Forbindelse med Hovedets 

 Hud sees fra alle Sider stærke Mm. relraclores heftede til det, især lydelige hos O. carnea, 

 et Par fortil og flere Par paa Siderne. Som sædvanlig var Krængemunden sammensat af 

 udvendige Lag af Længde-, indvendige af Tvær-Muskler; paa sammes Spidse saaes den 

 egentlige C'mlre) Mundaabning soui en lille oval Længdespalte, hvis Læber hos O. carnea 

 vare mere, hos O. gronlandica mindre tydeligt furede. Ovenfor Læberne sees til hver Side 

 en frenistaaende, haard Kant, som hos O. gronlandica var sorlebruun, höiere, tykkere, samt 

 mere spröd (næsten som hos mange Aplysier), — hos O. carnea mere guulaglig, lavere 

 og mindre tyk; det er den nedre Rand af den samme Hornbeklædning, som vi kjende fra 

 Marsenia, udviklet med lignende Farve og af en lignende matri.x. Hornlieklædningen ') 

 bestaaer af 2 boiede, dog hverken oven- eller nedentil sammenstodende Hornplader, hvis 

 Brede (c. 3™'") er storre end deres Længde Cdel Omvendte er Tilfældet hos Marsenia); 

 de ere lyst ravgule, kun langs deres Bagrand og tildeels langs Siderandene farvelöse; ud- 

 imod disse lobe de bestandig tyndere til, især oventil, nedad ere de tykkere og der lidt 

 udad omböiede. De beslaae af en bageste tyndere og forreste tykkere og frit fremslaaende 

 Halvdeel, hvilke med hinanden paa den ydre Side danne en Fals, hvori den forreste Rand 

 af niatri.v oplages. Under Mikroscopet afgive de [endog ved svag Forstörreise (24 Gange)J 

 et særdeles smukt Skue; de sees nemlig her sammensalte af tætstaaende, parallellöbende, 

 skraat ovenfra og forfra nedad og bagtil lohende, lidt slangebugtede, smalle Baand, som 

 atter ere meget fiint og tæt tværstribede; kun mod selve den ovre Rand sees (ved svagere 



') Tab. 111. 11;,'. 29 A. B. — De» givne BcsUilveIsc er lasen fra Iloinbeklæilningen af O. carnea; den af den 

 anden Arl gik ved et Uheld tabt. 



