331 



Skjöiiflt jrg, iiiaaskco mere end nogen Amli'ii, kunde viire villijT lil at indröiiinie, 

 al Intet med diMi iiiindsle Sikkeilied lader sig^ udiode af de Dali), der forligge Videnskaben 

 til Losningen af de kritiske Spörgsmaal, der kny Ile sig til denne Art, har jeg dog 

 ikke troet al burde undlade at forsöge al ordne den saa vanskelige og labyrinlliiske Sy- 

 nonymi og har saaledes fra denne Art fjerne! flere andre Former,, der som Synonymer 

 vare bragte ind under samme. Den Tid vil formodentlig ikke være fjern, da Midlerne 

 ikke mere ere forhaanden lil eller Originalstykker at faae disse under Omtale komne Arter 

 bestemte, og samme maalle da dele Skjæbne med de ikke faa, som Videnskaben dog lil- 

 sidsl nodes til at udstryge som ubestemmelige ; skulde disse Hemærkninger derfor være 

 saa heldige endog blot al vække Tiiretteviisning fra, dem, hvem Midler til Spörgsmaalels 

 Losning maaskee slaae til Raadighed , da skal Forfatteren ikke ansee den Tid for spildt, 

 som de anstillede Sammenligninger og Sammenstillingsforsog have optaget, og heller ikke 

 fortryde disse i og for sig lidet interessante Undersögelser. Men i alle Tilfælde vil 

 det Foreliggende slaae som et advarende E.xempel endnu — om liere iövrigt behovedes — 

 paa de Folger, som ufuldstændige Undersögelser afstedkomme, og de Gjenvordigheder, de 

 volde kommende Iagttagere. 



Denne Art blev forst, men uden Angivelse af „Habitat" opstillet i 10de Udgave af 

 Sysl. Kai., optoges dernæst med nogcl mere udfort Beskrivelse i Mus. Lud. Ulr. , hvorfra 

 den næslen uforandret, dog med tilfoiet Angivelse af ,.M. medilerr." som Hjemstavn, gik 

 over i 12te Udgave af Sysl. Nat. lîeskrivelscns Udtryk hos Linné ere idetmindste saa ty- 

 delige, at den vistnok med Bestemthed kan synes at være forskjellig fra de ovenfor be- 

 skrevne Arter, saa at senere Forfatteres (Forbes, Loven) Identification af denne med en 

 af de nordiske, Montaguske Arter maa ansees for uberettiget. Hvilken af de middelhavskc 

 Arter Linné har havl for sig i denne, lader sig vanskelig med Sikkerhed afgjore; de ere 

 alle „in apicem usque perspicuæ"; Linné angiver ikke Vindingernes Antal, man kan kun 

 see, at der have været flere, og den ene delle Chiajc'ske Art (Sig. Adansonii, d"Ch.) kan 

 saaledes ikke höre herhid, ligesom den folgende mere flade Form heller ikke kan antages 

 at have foreligget Linné („eonvexa." L.). Uagtet baade Fig. og Text hos Philippi angive 

 et „spira acutiuscula'', har jeg dog meenl al kunne drage hans Sig. (Corioc.) perspicua 

 ind under denne. — Sig. Audouini, Cantr. kunde iiailigviis ogsaa falde sammen med naM'- 

 værende Art; Sig. flavus og Morelli, d'Ch. ere derimod sikkerligt forskjellige. 



Dersom det er den Philippiske Arl, da er den meget lidet constant i sin Farveleg- 

 ning. Philippi vil have scet den cinnoberröd, besprængt med sniaa graa Pletter og med 

 en slôrre violet Plet paa hver Side, ligesom han ogsaa har truffet den mere eller mindre 

 höit-orangefarvet med hvide Pletter, eller nuisegraa med mörkograa Plellcr, eller graaguul, 

 eller endelig aldeles guul. 



42* 



