364 



fasle Gjenstande, med livilke det paa disse maatlc komme i Beröriiig, og sidder fra delle Öieblik 

 aldeles f;isl til det enganor valgte Sted. Da nu Skallæberne lukke aldeles for Mundingen af 

 Skallen, hvoraf Dyrets Fod og Forkroj) tidligere paa sædvanlig Maade har kunnet udstrækkes, 

 kan Dyret i siu senere Tilstand kun tilveiebringe den til Aandedrætlet og Ernæringen nöd- 

 vendige Forbindelse med den omgiveiub? Vandmasse igjennem den forbængede Skaltud eller 

 Kanal. Denne Fasthæflning og Omdannelse er det, der nodvendiggjör Dyrels Opstilling 

 som en egen Slægtlbrm. Jeg skal nu nærmere beskrive de to forskjellige Tilstande: 



Figurerne G og 7 fremstille en yngre Rhizochilus, inden denne har klæbet sig fast 

 omkring Antipalhesgrenene; den er 7"'"" lang og 5""" bred og beslaaer af 7 Vindinger, af 

 hvilke den sidste indtager de 5"''" af Længden: de forste 2i — 3 Vindinger synes at være 

 Fostervindinger, eller saadanne, som ere dannede forend Dyret forlader Ægget. En anden 

 Skal af et endnu frilomgaaende Dyr ^ar 10"'"', og de paa Grenene allerede fastklæbede 

 Skaller vise ligeledes, at den Störreise, Dyret opnaaer inden Faslhæftningen, er noget for- 

 skjellig; saaledes havde tre hæftet sig, medens Skallerne havde en Længde af &"•"' — 8""", og 

 syv i,Tied en Skallængde af 10"'"' — 13"'"'. I det Hele turde allsaa en Længde af 10"'^, eller 

 4 — 5 Linier, ansees at va^re den Middelslörrelse, med hvilken Dyret fasthæfter sig og i 

 hvilken det i en vis Forstand kan kaldes udvoxet.'^ Derimod finder jeg altid paa Skallerne 

 6A — 7 Omvrid, saa de i denne Henseende, som det var at vente, vise stor Overenstem- 

 nielse. Vindingerne have efter deres hele Længde fordybede Striber eller Furer, der paa 

 det störsle Omvrid slige til et Antal af omirent 20, og som ialmindelighed ligge to og lo 

 nærmere eller fjernere fra hinanden, saa det synes, som om smallere og bredere Forhöi- 

 ninger ve.xlede med hinanden. Desuden hæver der sig paa Skallens Overflade 5-7 hoiere 

 Beller, af hvilke eet baade er det hoieste og det skarpeste og danner ligesom en Kjöl paa 

 hvert Omvrid, og idet denne Kjöl træder endnu stærkere frem paa de tidligere Omvrid, 

 og derved bringer Sömmene mellem disse til at ligge dybere, synes Skallen hos flere In- 

 divider at være ligesom udhulet langs Sömmene (ad suturam anfractuum canaliculata). 

 Yæxlslriberne ere meget tydelige; hvor de skjære Længdestriberne, faae disse ofte et 

 skjællet Udseende, saaledes som vor almindelige Purpura sædvanlig fiembyder det paa al- 

 deles friske Skaller. 



Mundingen er ægdannet i Omrids, tilspidset imod den korte Tud eller Kanal, og 

 har ganske simple Læber, saalænge indtil Faslhæftningen forberedes, da baade den ydre 

 og den indre Læbe begynde at forlænge sig og at böie sig omkring Grenene for at fast- 

 klæbe Skallen. 



Laaget til den figg. 6 og 7 afbildede Skal er fremstillet fig. 8; det er hornag- 

 tigt og viser Væxtslriberne omkring en JVavle i den ene Side og vil i det Hele findes 

 overensstemmende med Purpuraformernes. 



Fra den hidtil beskrevne Tilstand udmærker det fasthæftede Dyrs Skal sig ved 



