17 
handen, dervid icke ledes af välvilligt eller ens rättvist tänke- 
sätt, blir hans anmärkning icke blott för expeditionens ledare 
personligen nedsättande, utan ock ur vetenskaplig synpunkt 
obefogad och origtig. 
Det är i sistnämnde hänseende, jag tillåter mig att här- 
medelst uttala en protest. Man intygar icke ”slumpens rol” 
vid en rad af tilldragelser genom att, såsom ifrågavarande 
anmärkning gör, påpeka kausalsammanhanget emellan dessa. 
Befinnes dessutom, såsom fallet nu är, att mogen öfverlägg- 
ning och urskiljning ledt till dessa tilldragelser, så är an- 
märkningens obefogenhet i ögonen fallande. 
Följdrigtigt efter Herr Dahlls forskningar vid Tanaelf 
tilldelade finska Styrelsen Herr Lihr uppdraget att undersöka 
samma floddal. Han erhöll likväl tillåtelse att ”efter sig teende 
omständigheter” leda expeditionen äfven till andra trakter. 
Detta gjorde han i sjelfva verket, och hans reseberättelse, 
likasom de under nämnde polemik framdragna detaljerna, 
utvisa, att han gjorde det med god urskiljning. Då nu ex- 
peditionen omsider äfven kröntes med den framgång, att gul- 
det vid Ivalo upptäcktes, hvilket dessutom skedde i trots af 
ogynsamma yttre omständigheter, så borde vårt land åtmin- 
stone bland sina kommande slägten få bevara detta histo- 
riska faktum i dess renhet. Herr Jernströms tydning af 
händelsernas gång under expeditionen går likväl ut på att 
grumla densamma. 
Icke lätt torde någon läsare af nämnde afhandling i 
framtiden komma att stanna för att närmare reflektera öfver 
det möjligen vilseledande i den geologiske författarens tanke- 
gång i denna not. Snarare torde endast det totalintryck 
komma att göra sig gällande, att vid Ivaloguldets upptäckt 
hufvudförtjensten tillkommer Slumpen. Men detta resultat 
vore en vanställning af historien i denna punkt. 
Min afsigt med dessa rader är nu att medelst Veten- 
skapssocietetens protokoll och på vetenskapens vägnar, ge- 
nom en vädjande hänvisning till meranämnde polemik, söka 
för framtiden rätta hvad i ofvanstående måtto synts mig för- 
tjena en rättelse.” 
2 
