LG 
Den förstnämnda af dessa är en bestyrkt afskrift af en 
af underdirektören för Conservatoire des Arts et Métiers i 
Paris H. Tresca och docenten Lemström den 22 Augusti 1870 
undertecknad berättelse om förfärdigandet af tvenne cylin- 
driska kilogrammvigter af förgyld messing, hvilkas diameter 
är lika stor med höjden, bestämning af deras dimensioner 
och beräkning af deras volum, vägning af desamme uti luft- 
tomt rum och jemförelse af deras vigt med den i Conserva- 
toire des Arts et métiers förvarade mnormal-kilogramm af 
platina. Dessa utmärkt väl och med afseende å den be- 
stämda formen med större möda och kostnader än vanligt 
förfärdigade vigter blefvo, enligt detta dokument, i öfverens- 
stämmelse med den vid nämnda inrättning vanliga method 
för vigters komparation med tillbörlig noggrannhet uppmätte 
och vägde, hvarvid den ena befanns med 0,781 milligramm 
och den andre med Fa betecknad, med 0,930 milligramm 
öfverskjuta den så kallade ”étalon prototype des archives”, 
hvilken utgör den egentliga normalen för denna vigt. 
Angående den af docenten Lemström verkstälda juste- 
ringen af en, dels af förgyld messing, dels af platina förfär- 
digad vigtsats, ifrån en kilogramm till en half milligramm, 
anse vi oss kunna afgifva det yttrande, att detta vidlyftiga 
och mycken tid erfordrande arbete blifvit af honom med om- 
sorg fullgjordt och, ehuru några anmärkningar vid den an- 
vända beräkningsmethoden kunde göras, de funna korrek- 
tionstalen äga all den noggrannhet man i detta hänseende 
kan begära. 
Kompareringen af de tvenne skålpundsvigterna med den 
i svenska Vetenskaps-akademien förvarade kopian af riksli- 
kareskålpundet är af professor E. Edlund och docenten Lem- 
ström verkstäld med stor noggrannhet, äfvensom beräkningen 
af dessa vigter är fullkomligt riktig, så framt den i Sverige 
genom lag stadgade bestämning, att en vigtlödja har sin 
rätta vigt uti med vattengas till hälften mättad luft af 4152 
C. temperatur och vid 760 millim. till 09 reduceradt tryck, 
antages såsom giltig. Men då en sådan bestämning, till följe 
hvaraf en messingsvigt i sjelfva verket måste göras tyngre 
