39 
vid 1009 å 1102 C., nämligen 1:o å 1,0395 grm, som vid 
stark glödgning, tills konstant vigt erhölls, förlorade 0,1270 
-.grm, motsvarande 12,22 pet vatten, 2:0 å 0,3500 grm med 
0,0423 grm gl. förlust och 12,08 pet vattenhalt, 3:0 å 1,7067 
grm, som förlorade 0,2023 grm, motsvarande 11,85 pet vatten, 
och 4:0 å 1,671 grm, som gaf 0,209 grm gl. förlust eller 12,50 
pet vattenhalt. 
Vid analyserna har allmänna gången, utan hänsyn till 
detaljerna, varit följande. Efter mineralpulvrets nedsmältning 
med kaliumnatriumkarbonat har kiselsyran afskilts på vanligt 
sätt. Lerjorden och jernet ha under kokning först blifvit 
utfälda med ättiks-natrium och ur filtratet manganet vid 50? 
åa 609 C. uppvärmning med underklorsyrl. natrium. Blott 
spår af kalk ha utfallit då lösningen, försatt med ammoniak 
och oxals. ammonium, fått stå omkring 12 timmar, hvarpå 
magnesian utfälts med fosfors. natrium. I den ena analysen 
afskildes jernet medels vinsyra och svafvelammonium från 
lerjorden, hvilken bestämdes blott af vigtsdifferensen. — De 
sålunda utförda analyserna ha lemnat följande resultat: 
I. 0,9072 grm glödgadt pulver af de till första vattenbestäm- 
ningen begagnade styckena (motsv. enl. beräkn. 1,0335 grm 
vid 1002 C. torkadt vattenhaltigt mineral) gaf kiselsyra 0,3404, 
lerjord och jernoxid 0,2049, manganoxidoxidul 0,0039, spår af 
kalk, och magnesia 0,3617, samt II. 0,2988 grm glödgadt (af 
andra vattenbestämningsprotvet = 0,3399 grm vattenhaltigt) 
mineral gaf kiselsyra 0,1110, lerjord 0,0375, jernoxid 0,0324, 
manganoxidoxidul 0,0015 och magnesia 0,1166. — Mineralets 
ur dessa analyser beräknade procentiska sammansättning öf- 
verensstämmer nästan fullkomligt med penninens från Zer- 
matt, enligt analyser af Schweizer, Merz, Mac Donnell och 
v. Hamm, hvarföre dessa till jämförelse här anföras: 
