Om förvärfvad och medfödd anomali uti färgsinnet, 
af Prof. R. Schirmer. 
Referat af F. v. B. 
-Färgblindheten betraktades i allmänhet som en sällsynt 
naturens lek, ända till dess docenten d:r Benedikt i Wien 
publicerade en ”vorläufige Mittheilung” i Arch. f. Opth. 1864, 
hvari han fästade uppmärksamheten på att en mängd med 
synnerfsatrofi behäftade patienter, som af prof. Jaeger blifvit 
visade till honom för undergående af elektrotherapeutisk be- 
handling, ej mera kunde urskilja vissa färger, ehuru de ännu 
sågo grof stil (J. 15). Sedan dess hafva flere undersöknin- 
gar så väl öfver medfödd som förvärfvad anomali i färgupp- 
fattningen blifvit offentliggjorda, och bland dessa i slutet af 
sistlidet år en ganska sakrik af prof. SCHIRMER i Greifswald, 
hvars hufvudsakliga innehåll jag, till belysande af frågans 
nuvarande ståndpunkt, anhåller om att i korthet få referera, 
samt att derjemte få framlägga några andra frågan nära 
rörande förhållanden. 
Förf. meddelar först uti tabellform noggranna mätnin- 
gar öfver utsträckningen af färguppfattningen inom synfältet 
hos en skarpsynt, emmetropisk person, och begagnar sedan 
de i nämnde tabell framställda resultaten såsom grundval för 
bedömandet af pathologiska förhållanden i allmänhet. Häri- 
genom kommer han till följande slutsatser: 
1. Uti synfältet finnes rundtomkring fixerpunkten för 
hvarje pigmentfärg ett densamma tillhörigt färgfält, inom 
hvilket denna färg rigtigt igenkännes. 5 
2. Dessa olika färgfält hafva en mer eller mindre tvär- 
elliptisk form, hvars gränser starkt afvika från parallelism. 
