53 
3. DSamteliga färgfält hafva sin största utsträckning åt 
temporal-sidan från fixerpunkten. 
4. Det minsta färgfältet tillkommer grönt (såväl gul- 
aktigt, som blåaktigt), dernäst rödt, derpå nästan lika stora 
fält orange, purpur och violett, ännu större är fältet för gult, 
och allra störst det för blått. 
5. Kring det gröna färgfältet sträcker sig en temmeli- 
gen bred zon, uti hvilken gröna föremål synas gula, likaså 
kring det röda fältet en mycket smalare zon, uti hvilken 
röda föremål likaså synas gula, och på samma sätt äfven 
kring orangefältet. Kring purpur och violetta fältet sträcker 
sig en måttligt bred zon, uti hvilken purpurfärgade och vio- 
letta föremål synas blåa. Endast färgfälten för gult och blått, 
som sträcka sig utöfver alla dessa zoner, hafva ej några ring- 
formiga zoner, uti hvilka färgerna oriktigt uppfattas. Peri- 
feriskt utanför dessa samtliga zoner och utanför färgfälten för 
gult och blått uppfattas färgade föremål endast såsom ljusa 
eller gråa.”) 
6. Gult och blått äro de enda färger, som uppfattas 
rigtigt äfven af näthinnans periferi, innan de försvinna; un- 
der det att alla andra deremot, vid excentriskt seende, förut 
förändra sig till gult eller blått. 
7. Den starkaste energi hos färgsinnet erfordras för 
uppfattning af grönt, dernäst af rödt, sedermera af purpur, 
violett och orange, samt den minsta för uppfattning af gult 
och i synnerhet blått. 
Anmärkas bör dock, att försök med olika stora färgade 
objekt visa, att färgfältenas och de dem omgifvande zonernas 
storlek blott har relatif betydelse. Förstoring af de färgade 
föremålens retinabilder åstadkommer äfven förstoring af mot- 
svarande färgfält och zoner. För pröfning af färgsinnet måste 
derföre de olika färgade föremålen erbjuda lika stora retina- 
bilder. 
+) Upplysningsvis måste omnämnas att förf. experimenterade 
med färgade matta papperskifvor af 2,5 ctm. diameter, som befunno 
sig på 25 ctm. afstånd från ögat och betraktades mot en svart grund. 
