57 
färgfältena. Om detta förhållande är det rarare fallet 
och förminskningen af färgfälten tillika med dem omgif- 
vande zoner det vanligare, kan naturligtvis ej slutas till af 
blott fem observationer, utan måste tills vidare lemnas oaf- 
gjordt. 
Mycken möda har man användt isynnerhet i fordna da- 
gar på att åt färgsinnet anvisa en bestämd plats. Numera 
torde dock vara bevisadt att färgkänsla blott uppstår genom 
en samverkan af näthinnan, synnerven och centralorganet i 
hjernan, oafsedt det yttre irritamentet. Anomalier uti färg- 
uppfattningen kunna således inträffa, om en eller flere af 
dessa tre faktorer råka i ett abnormt tillstånd. I nyaste 
tider har man ofta ansett färgblindheten hafva sin grund 
uti någon cerebral-störing. Anse vi deremot färgblindheten 
bero på en förändring utaf färgfältenas och deras zoners 
storlek, så tvingas vi nästan att förlägga detta fel hufvud- 
sakligast uti retina. Ty likasom synfältet gifver oss en 
afbild af den ytartadt utbredda näthinnans reaktion för 
ljusqvantiteten, på samma sätt gifva oss färgfältena med 
deras zoner en afbild af näthinnans reaktion för ljusqvali- 
teten. 
Då man engång började syssla med pröfningen af brist- 
fälligheterna uti färguppfattningen, låg det nära till hands 
att, med tanken på de fysikaliska förhållandena, antaga att 
färgblindheten alltid skulle omfatta de ljusslag, som ligga 
vid de yttersta bemärkbara gränserna för det normala ögat, 
således antingen rödt eller violett, eller begge i större eller 
mindre utsträckning. Då nu den Young-Helmholtz'ska theo- 
rin ") fann allmänt antagande, försökte man äfven att fram- 
+) Enligt denna theori antagas uti ögat tre slag af nervfibrer. 
Retning af det första slaget åstadkommer känsla af rödt, retning af 
det andra slaget af grönt och af det tredje at violett. De rödtkän- 
nande nerverna retas starkast af ljus med den största våglängden. 
de gröntkännande af ljus med medlersta våglängden, och de violett- 
kännande af de kortaste ljusvågorna. Likväl irriterar hvarje spek- 
tralfärg alla slagen af nerver, men det ena starkare, det andra sva- 
gare. 
