120 
väl hoppas att i framtiden utreda allt flere, och då bland 
dem äfven åtminstone en del af jäsningsfenomenen. Vi äro 
visserligen ännu långt härifrån och ofantligt stora svårighe- 
ter möta, men nog torde man dock redan nu kunna antaga 
den satts som uttalas af den franska kemisten Berthelot, som 
har så stora förtjenster just hvad studiet af hithörande före- 
teelser beträffar, då han säger om dem, att det ej finnes 
något skäl att anse, det vid dem ej vore verksamma de van- 
liga krafter som betinga öfriga kemiska förändringar. 
Hyllar man nu denna åsigt och inser huru mycket ar- 
bete som ännu behöfves för att rätt förklara de invecklade 
processer, om hvilka här varit fråga, så måste man finna sig 
lika litet tillfredsställd med den Liebigska jäsningstheorin 
som med den katalytiska. Den är dertill alltför allmän och 
sväfvande. Den har äfven under de sednare tiderna alltmer 
och mer blifvit angripen och för hvarje dag föriorat flere 
och flere af sina anhängare. Den strid som mot densamma 
förts har dock egentligen utkämpats på ett annat område än 
det på hvilket vi nu sednast rört oss. Det har nemligen ej 
så mycket varit fråga om att visa det man ej med tillhjelp 
af den kunde förklara sådana processer som t. ex. blåsyrans 
och sockrets bildning från amygdalinet i de bittra mandlarne 
och i allmänhet sådana processer der fermentet är en be- 
stämd kemisk förening, som man från en vext eller djursub- 
stans kan isolera, utan det har gällt just de sedan äldsta ti- 
der kända jäsningsfenomenen, alkoholjäsningen och de den 
närmast stående. Man har nemligen velat visa att denna 
theori alldeles ej i dessa fall passar, emedan fermentet här 
icke är någon enkel kemisk förening, som vore stadd i sön- 
derdelning, utan ett lefvande väsende. 
Att öl- och vinjästen borde betraktas såsom orgamsmer 
är en tanke som redan tidigt i vårt sekel uttalades, utan att 
likväl då vinna någon uppmärksamhet. Sednare framträdde 
den på 1820-talet, så väl i Frankrike, der den förfäktades af 
CAGNIARD DE LA TOUR som ock i Tyskland, der SCHWANN var dess 
förkämpe. Denne sednare uttalade äfven då redan den åsigt 
att denna organisms, jästsvampens, lif stode i ett innerligt 
