15 
S. hybrida major Ochs. (Steffek Ent. Nachr. 1878, pp. 130 
o. 131). Exemplaren, hvilka i och för uppstoppning befria- 
des från allt innanmäte, innehöllo aldrig ägg, hvadan dessa 
hybrider synas vara sterila. I Österrike har man äfven ute 
i naturen anträffat larver till ofvan nämnda hybrid emellan 
S. spini och S. carpini. (Lederer, Wien. Ent. Monatschr. 
1858, p. 200, Not.). 
Saturnia pyri och S. spini. Ett par af dessa fans co- 
pulerande på en trädstam och bastarder efter denna parning 
uppdrogos af Umgelter. Talrika ägg lades. Redan lar- 
verna visade tydlig hybridism. (Ent. Nachr. 1878, p. 175). 
Åttacus cynthia I och A. arrindia 9 samt 
ÅAlttacus arrindia I och ÅA. cynthia 9, bragta i par- 
ning af Guerin-Méneville. I hvardera fallet visade sig 
parningen fertil. Bastarderna hade större likhet med hanen. 
(Ann. Soc. ent. France 1859, p. XLVI). 
Atlacus cynthia Daub. och A. cynthia Drury äro en- 
ligt Wullschlegel skilda arter, hvilka sinsemellan ömsesi- 
digt hybridisera. Bastarderna emellan dem (cynthia Daub. 
I, Drury 9 eller Drury I och Daub. Q) visa än mer, än 
mindre gemensama karakterer med begge arterna, men likna 
mest honan. De fortplanta sig och Wullschlegel har upp- 
dragit ända till 13 generationer. (Stett. ent. Zeit. XXXII, 
pp. 404—406; Mitth. Schw. ent. Ges. III, pp. 321—330). 
Attacus Bauhiniae I (Faidherbia G. M.) från Senegal 
förenades år 1865 af m:me la baronne de Pages med AA. 
arrindia 9 från Ricin. Omkring 30 ?/, af äggen gåfvo lar- 
ver, hvilka likväl till följe af brist på föda dogo under vin- 
tern (Ann. Soc. ent. France 1866, p. 427) >). 
Antheraea Mylitta var. Pernyi I och A. Yamamai 9. 
Parningen emellan dessa arter är fertil. Larv och kokong 
likna den förra artens. Imago ej utkläckt, då meddelandet 
härom gjordes. (A. Wallace, Proc. Ent. Soc. 1870, pall 
”) Guerin-Ménevilles uppsats om hybrider emellan skilda 
silkesfjärilarter (i Comptes remdu 1858, XLVIII) har tyvärr blifvit 
för förf. obekant. 
