28 
rit i tillfälle att i denna uppsats påpeka den synnerligen 
hetsiga och brunstiga natur, som utmärker Telephorus. 
Osten-Sacken anser för öfrigt på såsom det synes 
grundade skäl att i flere af de fall, hvilka blifvit anförda 
såsom kopulation emellan individer af olika species, hane af 
den ena arten parat sig med hane af den andra, ehuru man 
utan vidare undersökning naturenligt antagit den undre pas- 
siva individen för hona. 
Vi hafva redogjort för Osten-Sackens uppsats, lika- 
som vi förut uppräknat öfriga exempel på hög grad af brun- 
stighet, för att yttermera bestyrka påståendet, att en sådan 
särskildt utmärker vissa insektfamiljer och i detta afseende 
upprepa vi ånyo Lamellicorner, Pectinicorner, Malacodermer 
(särskildt genus Telephorus) och Phytophager bland skal- 
baggarne samt Bombyces och Sphinges (särskildt genus An- 
throcera) ibland fjärilarne. 
Vilja vi slutligen sammanfatta resultaten af ofvanstå- 
ende anteckningar öfver de anomala kopulationsförhållandena 
hos insekterna, och dermed sammanhängande frågor. kunna 
de föras under följande punkter: 
1. Vissa insektfamiljer synas framför andra utmärka 
sig genom en i högsta grad uppdrifven brunstighet hos han- 
könet. 
2. En starkare brunstighet synes i allmänhet karak- 
terisera de vextätande familjerna. 
3. Styrkan af könsdriften står öfver hufvud i omvändt 
förhållande till djurets lifslängd såsom imago. 
4. Brunstigheten är ej sällan så stor att tillfredsstäl- 
landet af parningsdriften icke hindras af derunder skeende 
betydliga störingar i djurets organism, såsom vid copula in- 
ter mares, och icke ens om djuret anfalles och på betänke- 
ligaste sätt såras. 
5. Sinligheten vid kopulationen emellan hanar torde 
böra anses ömsesidig; ty blott med våld och utan denna 
”eoupable complaisance? hos det passiva subjektet låter 
akten icke verkställa sig i sitt mekaniska utförande. 
