Om de pergameniska fynden. 
Af 
E. Aspelin. 
Då man erinrar sig de trångmål, under hvilka det ty- 
ska kejsarriket fullbordat sitt första årtionde, måste man 
dubbelt skåtta den offervillighet, hvarmed regeringen lagt sig 
vinn om gräfningarna i den jord, som gömmer minnen af 
den helleniska kulturen. Öfver fem år hafva tyske for- 
skare arbetat på blottandet af Olympias heliga platser och 
sedan två år tillbaka fortgår ett liknande arbete i mindre 
Asien, på Pergamons Akropolis. Hvad vetenskapen härpå 
vunnit, kan ännu ej 1 detalj bestämmas — år efter år skola 
förgå, innan alt material bearbetats — dock är det redan 
tydligt, att flere blad i den grekiska konstens historia måste 
omskrifvas, på det att alt det nya må få sin rätta plats. I 
ännu högre grad än om de olympiska 7), torde detta gälla 
med afseende å de pergameniska fynden. Ty så betydande 
de förra ock äro, så motsvara de dock knapt hvad man vå- 
gat hoppas, då fråga var om det engång så bilderrika 
Olympia. Förödelsen der har varit mera förstörande än i 
Pergamon. För det land, som bekostat gräfningarna och 
utan tvifvel äfven för vetenskapen ligger eljes deri en stor 
skilnad mellan de båda företagen, att finnarene fått taga med 
sig endast fotografier och gipsafgjutningar af fynden i Olym- 
pia, medan de pergameniska originalen utan undantag hem- 
tats till Berlin, hvarest de äro lätt tillgängliga för konstlärde 
från alla länder. 
Då jag, tack vare direktorns för skulpturafdelningen i 
+) Om gräfningarna i Olympia. Föredrag på Finska Veten- 
skaps-Societetens årsdag den 29 april 1877. Af C. G. Estlander. 
3 
