d7 
nämnd en i Pergamon befintlig ara marmorea magna alta 
pedes quadraginta cum maximis sculpturis; continet autem 
gigantomachiam. Nåväl, detta altare gällde det att uppsöka 
äfvensom samla de möjligen återstående delarna af relief- 
kompositionen, hvars konstvärde, visade sig vara af hög art. 
Den byzantinska mur, hvari hr Humann upptäckt de 
första reliefplattorna, sträckte sig öfver borgberget ett stycke 
nedanom den af en turkisk mur omslutna öfversta delen. På 
den mellan liggande delen af bergsryggen, omkring 40 me- 
ter nedanför toppen, observerade hr Humann en gruskulle 
med dominerande läge. Der började han den 9 september 
1879 arbetet med fjorton man. Platsen var den rätta. Tre- 
dje dagen på qvällen hade arbetarne stött på den fasta, mu- 
rade grunden till altaret och i muren hade man fått sigte 
på 11 marmorplattor af reliefen. Det var ett svårt arbete 
att nedbryta muren. Murbruket hade sammanbundit stenarna 
så fast, att grofva kilar och hammare behöfdes för lösgörande 
af det minsta stycke. Arbetet var dock lönande, ty vid för- 
sta månadens slut voro redan 23 plattor af gigantomachien 
framdragna. 
Arbetet fortgick sedan med korta afbrott och fortfa- 
rande lyckosamt under nära femton månader"). Flere for- 
skare och lärde, hrr Bohn, Conze, Lolling, Raschdorfj och 
Stiller biträdde tidtals hr Humann, och gräfningarna utsträck- 
tes äfven till andra delar af Akropolisberget. 
Sålunda framgräfdes det högst belägna templet, hvaraf 
blott underbyggnadens kärna qvarstod orubbad, men med 
undantag af nedersta trappan på nordost- och vestsidan be- 
röfvad sin marmorbeklädnad. Tempelplatsen hade varit öp- 
pen mot söder, men på norra, östra och vestra sidorna om- 
slutits af pelargångar. BSjelfva templet var en peripteral an- 
läggning med 6 kolonner fram- och baktill samt 9 på hvar- 
dera sidan. Stilen är den korintiska. På grund af de funna 
arkitekturdelarna, hvilka delvis förete intressanta detaljer, är 
") Det är till sistlidne december, I år hafva gräfningarna ånyo 
fortsatts. 
