39 
uppgång ledde. Denna underbyggnads öfre del var rundt- 
omkring betäckt med den väldiga, 2,30 meter höga fris, 
hvarpå gudarnes kamp med giganterne var framstäld i hög 
relief. Omedelbart ofvanför frisen sträckte sig en mäktig, 
rikt profilerad gesims, tillräckligt kraftigt utskjutande, för att 
utgöra en skyddande skärm för reliefen. I gesimsens hålkäl 
lästes, lätt synliga för den nedanför stående åskådaren, nam- 
nen på de kämpande gudarne. Nedanför frisen befann sig 
en mindre list, hvarpå sågos giganternes och äfven konstnä- 
rernes namn. 
I afseende å byggnadens öfre del kan med säkerhet 
sägas endast, att den bestod af ett upptill öppet, men på si- 
dorna, med undantag af ingångsstället, af väggar omslutet 
rum, hvari det egentliga altaret stod. Utanför väggen lopp 
en sirlig kolonnad af jonisk ordning. Kolonnerna sam- 
manbundos af en arkitrav, öfver hvilken utan mellanliggande 
fris kranslisten var lagd. Med dessa sistnämnda arkitektur- 
delar korrespondera liknande på väggens yttre sida. Pelar- 
gången var täckt med ett enkelt kassett tak. 
Som särdeles anmärkningsvärdt omtalar Bohn det ojämna 
utförandet af byggnadens olika delar. De joniska kanne- 
lerade kolonnerna och särdeles deras kapiteler äro särdeles 
fint utförda, då åter deröfver liggande delar af byggnaden 
äro synnerligen knapphändigt och groft arbetade. 
På inre sidan af väggen antages en annan mindre fris, 
framställande scener ur Telephossagan, hafva haft sin plats. 
Huru denna varit förbunden med väggen har dock ännu ej 
kunnat utredas. På den öppna plattformen måste slutligen 
offeraltaret hafva rest sig; men tillsvidare, om ens någonsin, 
kan intet med visshet sägas om dess form. 
IT. 
Nu är tid att vända uppmärksamheten åt denna kolos- 
sala fris, som engång smyckat altarets underbyggnad och 
hvars konstvärde skänker åt de pergameniska fynden deras 
sällsporda betydelse. Hela reliefen hade ursprungligen en 
längd af 135 meter, hvilket, då höjden är 2,30 meter, ger 
