52 
venstra armen och den knutna högra handen vänd mot en 
manlig person, hvaraf blott ett drägtfragment och en hand 
med en staf (spjut, spira?) återstå. Framför altaret befinner 
sig en qvinlig person, barnsköterskan. Hon blickar förskräckt 
upp till mannen på altaret. 
Bland de återfunna plattorna af denna fris upptagas 
blott två af kampscener. För öfrigt hafva reliefgrupperna en 
idyllisk och fredlig karakter, utgörande sålunda en komplet- 
tering till den lidelsefulla, tragiska gigantomachien. Åtmin- 
stone delvis förefalla dessa skulpturer underlägsna de förut 
beskrifna, hvilket jag dock önskar hafva sagt med reserva- 
tion, emedan det vid dessa smärre bildverk är ännu vigti- 
gare än vid de stora, att de rengöras, innan man fäller nå- 
gon afgörande' dom om dem. 
Utom gigantomachien och Telephosfrisen, hvilka höra 
till sjelfva altaret, har man i dess närhet funnit fragmenter 
af ett trettiotal mest qvinliga statyer. Dessa ännu dels i mu- 
seets materialrum, dels i oöppnade kistor f) befintliga skulp- 
turer äro af olika värde, liksom säkert af olika tid. Deras 
mängd väcker en storartad föreställning om det pergameni- 
ska Akropolis utsmyckning. Bland dessa skulpturfragmenter 
intages kanske främsta rummet af ett qvinligt hufvud af pa- 
risk marmor. Detta hufvud, hvilket, sånär som på näsan och 
håret på högra sidan af hufvudet, är ganska väl bibehållet, 
utmärker sig genom hänförande skönhet. Den veka formbe- 
handlingen, hvilken liksom fruktar att markera konturerna, 
tyckes vara vida skild från den energiska konstart, som ska- 
pat den stora frisen. 
Men hvilken tid och skola tillhöra då de egentliga al- 
tarskulpturerna? 
Bland de 150 inskrifter, hvilka vid gräfningarna blifvit 
till vara tagna, finnes ingen, som skulle gifva direkt svar på 
frågan : när altaret blifvit rest. Daterade inskrifter finnas 
flere såväl från Attalos I:s som Eumenes II:s tid, men ingen 
+) De sista packlådorna kommo under sistlidne juni månad till 
Berlin. 
