54 
höga, ideala halt, den ädla naivitet, hvilka karakterisera den 
grekiska plastikens stora tid. 
Särskildt har man för perioden uppstält äfven en per- 
gamenisk skola. Detta i anledning af de redan förut nämnda 
skulpturer, i hvilka attalidernes kamp med gallierna fram- 
stälts. Till dem räknar man (visserligen icke på grund af 
autentiska bevis): den nyssnämnda ,döende galliern? i kapi- 
tolinska museet samt , Arria och Paetus? i Villa Ludovisi 
äfvensom några andra i museerna spridda statyer. Natur- 
ligtvis främst med hänsyn till dessa verk, yttrar Overbeck "), 
att alt hvad vi veta om perioden nödgar oss att tro det un- 
der den samma ,selbst solche Känstler, die mit originalen 
Erfindungsgeiste ausgestattet, in den ihrer Zeit gemässen 
Aufgaben Neues zu gestalten vermochten, auf dem Gebiete 
des göttlich Idealen sich schwerlich getrauten, die Muster- 
bilder der fräheren Perioden zu äberbieten”. Den funna altar- 
frisen bevisar fullkomligt, huru förhastadt detta antagande 
varit. Ty der träda oss till mötes jämte den oupphunna tek- 
nik, som redan förut med rätta tillerkänts perioden, en ur- 
sprunglig skapande kraft, som vågar och förmår det högsta, 
samt en storhet och idealitet i åskådningen, hvaraf man allra 
minst velat anse tiden vara mäktig. Ja, dessa den fullän- 
dade konstens egenskaper framträda så ursprungliga, så fria 
från afsigtlighet, att dessa verk från den ,sjunkande” kon- 
stens period ej finna värdiga motstycken lägre ned än på 
Parthenons höjder. Den pergameniska skola, som till nam- 
net varit bekant, har nu fått ett nytt innehåll. Skolan må- 
ste karakteriseras såsom stående på den stora tidens ideala 
grund, men framskriden i tekniskt hänseende och utmärkt 
genom böjelse för det effektfulla och häftigt upprörda. 
Jämför man dessa altarskulpturer med t. ex. Laokoon 
gruppen — hvilket öfverhufvud ligger närmast — så måste man 
visserligen erkänna en frändskap i afseende å kompositionens 
våldsamt upprörda karakter, äfvensom teknikens mästerskap; 
men medan Laokoongruppen genom sitt öfvervägande pato- 
"y sGeschi d. 'griechi: Plastiky I:s. 177: 
