60 
verksamhet kommit sig till dessa njutningar. Ingen tacksä- 
gelse uppstiger ur hans hjerta, ingen lofsång höjer sig från 
hans läppar. 
I denna sin ursprungliga och dystra enkelhet anträffas 
schamanismen numera ingenstädes. Den utbildades och för- 
mildrades redan tidigt, dels genom egen utveckling, dels ge- 
nom andra ädlare religioners inflytelse. 
Det förra eller den inifrån skedda utbildningen föran- 
leddes väl närmast deraf, att det dock måste blifva outhär- 
deligt för menniskan att lefva i beständig träldom under och 
fruktan för naturmakterna, och att hennes ande fann det 
henne ovärdigt, att hon läte kufva sig af den onda principen, 
vare sig ock att denne blott representerade det fysiskt onda. 
Menniskan trädde derför djerft i kamp mot det onda. Och 
med hvilka vapen bekämpade hon sin fiende? Med inga an- 
dra än dem hon fann i sin ande. Hon utforskade det ondas 
ursprung, och när hon en gång kände eller trodde sig känna 
detta, fann hon det vara lätt för sig att med ordets magt 
tygla, kufva och öfvervinna det onda. Denna menniskans 
segerrika kamp mot det fysiska onda förmedelst ordets magt 
har intet folk konciperat så tydligt och fullständigt som det 
finska i sina trollsånger. En sådan kamp kunde dock ej 
hvem som helst företaga sig. Endast stammens mest begåfvade, 
erfarnaste och ädlaste personligheter kunde åtaga sig detta 
farliga värf. Endast sådane, hvilka i andligt afseende stodo 
högt öfver mängden, kunde åtaga sig rolen af förmedlare 
med gudomen, och ordets magt, af dem använd, var så stor, 
att desse siare i vissa fall kunde tillochmed göra andarne sig 
underdånige. Hådane voro schamanerna, tietäjät eller 
noidat. En af de ädlaste och tillika mäktigaste schamaner 
skildrar den finska myten i sin hjelte Wätnämöinen. 
På detta sätt frigjorde sig menniskan i den schaman- 
ska verlden och frigör sig ännu från naturmakternas välde. 
Längre har hon dock icke kommit i eller medelst denna re- 
ligion. Det är på denna ståndpunkt man i religiöst afseende 
funnit äfven de längst skridna sehamanska folk, hvilka icke 
fått främmande föreställningar från högre stående religioner. 
