64 
Men man bör ej pråla med sina goda verk: lefven så att j 
döljen edra goda gerningar, men icke fördöljen edra synder, 
sade Buddha åt sina lärjungar. 
Sådan är den religion i sina grunddrag, hvilken gjorde 
det första intrånget på den turanska schamanismen och som 
af alla religioner ännu har de flesta bekännare. Förföljd och 
utrotad i sitt hemland, emedan den hotade att kullstörta dess 
på kastväsendet grundade samhällsskick, spridde sig buddhis- 
men så mycket mera i många andra länder, såsom Tibet, 
Kina, Japan, östra Indiska halfön. I mellersta Asiens östra 
steppländer ombildade den totalt de vilde och krigiske no- 
maderna till detta stilla och fredliga folk, som Mongolerna 
i våra dagar äro. Från dessa stepper sträckte buddhismen 
sitt välgörande inflytande mot norr in på polarfolkens gräns- 
marker, fastän den, märkvärdigt nog, bland desse folk ej 
mäktat vinna stadigt fotfäste. Inom Europas gränser anträf- 
fas buddhismen endast hos de norr och vester om Kaspiska 
hafvet nomadiserande Kalmuckerna, en gren af Mongolerna, 
hvilken först i förra århundradet intog sina nuvarande bo- 
ningsplatser. Öfverallt har buddhismen varit gynsam för en 
ordnad och fredlig samhällsinrättning. En icke ringa fördel 
af dess antagande hafva förut okultiverade folk haft deruti, 
att den infört skrifkonsten hos dem och gifvit upphof till 
odlande af litteratur. 
Med allt detta saknar buddhismen alla begrepp om en 
skapare, om en gudomlig försyn, om Gud i allmänhet, ja man 
kan med Ignell säga, att den är förnekelsen af all gudamakt, 
gjord till religion. Buddha underkände fuliständigt de gamle 
gudarnes betydelse; och detta skedde öfverallt, der hans re- 
ligion infördes. ,Men utan föremål för sin dyrkan kan men- 
niskan aldrig vara. Buddha blef derför sjelf vördad såsom 
Gud, ehuru alltid tillika erkänd att hafva varit menniska.” 
Hans af metall gjutna bild, föreställande en i meditation för- 
sjunken man, sittande med benen i kors, finnes 1 alla Bud- 
dhatempel och i hvarje buddhistisk familj. — I förbigående 
må nämnas, att en sådan bild utgjorde den enda eller för- 
nämsta prydnaden i den frankfurtske filosofen Schopenhauers 
