27 



skarpa, ofta liksom naggade gränser; i polariseradt ljus skil- 

 jes den dessutom genom sina lilliga färger från den föga 

 eller alldeles icke polariserande serpentinen. 



En till yttersta grad af tunnliet 8lij)ad i)latta visar det 

 egendomliga förhållandet hos dessa serpentiniserade olivin- 

 korn i polariseradt ljus ganska tydligt. Man kan här sär- 

 skilja treiine olika substanser. Största delen utgöres af 

 ett ämne, som mellan korsade nicoler är fullkomligt svart, 

 och i det närmaste bibehåller sig sålunda vid preparatets 

 kringvridning, samt sålunda åtminstone till största delen visar 

 sig bestå af aniorf serpentin. Den andra substansen, som i 

 vanligt ljus eller vid parallela nicoler alldeles icke kan sär- 

 skiljas från den amorfa substansen, skiljer sig vid korsade 

 ytterst skarpt genom sin Ijustgråblå färg, som den ock bibe- 

 håller vid kringvridning: den utgöres skledes a,f kristallinisk 

 serpentin- Den genomkorsar den amorfa i olika riktningar 

 i form af smala ådror fördelande den sålunda i oregelbundet 

 kantiga partier, och visar på sina ställen vid starkare för- 

 storing en tradig textur gående normalt mot ådrornas väg- 

 gar, hvilket antyder clirysotil. Dessa clirysotil-ådror befinna 

 sig vanligen i närheten af de svarta ogenomskinliga lång- 

 sträckta partier af maynetU eller andra jernoxidalions-gra- 

 der, hvilka i olika riktningar genomkorsa de förstörda oli- 

 vinkornen, och som väl utan tvifvel, såsom man äfven an- 

 tagit, utgöra en biprodukt vid serpentinbildningen. Det tredje 

 ämnet slutligen är den egentliga olivinen, hvilken, såsom of- 

 vanför blifvit nämndt, redan i vanligt ljus lätt skiljes från 

 serpentinen; den förekommer i mindre mängd än denna, ja 

 saknas i några korn helt och hållet. 



Dessa serpentin-olivinkorn äro vanligen fördelade i pa- 

 rallela rader, normalt mot diallagens längdriktning, och för- 

 enade med hvarandra genom de tvär- och längdspringor, 

 som öfverallt genomkorsa diallagen, och hvari serpentinsub- 

 stansen inträngt. Af dessa äro isynnerhet tvärspringorna på 

 vissa ställen särdeles iögonenfallande genom sin talrikhet och 

 sin storlek, samt kunna vid första ögonkastet förblandas med 

 den i diallagen här och hvar uppträdande bronziten. 



