28 



Denna bronzit eller kanske rättare enstatit utgör en 

 ganska karakteristisk inblandning i bergarten från Ekois. 

 Redan med blotta ögat kan man vid noggrannare skärskåd- 

 ning finna små glänsande och strimmiga partier, som genom 

 sin gula eller gulbruna färg skarpt afsticka mot den grönak- 

 tigt hvita diallagen. Att detta mineral verkligen hör till den 

 af Tschermak s. k. bronzitserien visar den optiska undersök- 

 ningen. Man finner nämligen häraf, att den optiska elastiei- 

 tetsriktningen c såväl i längd- som i tvärsnitt sammanfaller 

 med den kristallografiska hufvudaxeln, hvars riktning an- 

 tydes af den fina strimmigheten. och mineralet är således 

 ieke monokliniskt utan rhombiskt. Att det icke är hjper- 

 sthen utan den jernfattigare bronziten eller enstatiten åda- 

 galägges af den ljusbruna färgen, på grund hvaraf äfven 

 namnet bronzit bäst synes karakterisera detsamma. 



Bronziten skiljer sig från diallagen utom genom sin färg 

 och sitt optiska förhållande äfven genom sin ännu finare 

 strimmighet, t. f. hvaraf i genomgående ljus ett starkt inter- 

 ferensfenomen framkallas. Denna härrör, såsom en under- 

 sökning vid starkare förstoring utvisar, hufvudsak ligen af en 

 ofantlia mänsd tätt vid hvarandra sittande hårfina mikroliler 

 ofta af betydlig längd, således i fullkomlig analogi med 

 bronzit från Kupferberg vid Bayreuth enl. Zirkel (1. c. p. 187). 

 På några ställen saknas dessa mikroliter, och ytan är då mer 

 eller mindre jemn och slät. Stundom kunna enstaka, isole- 

 rade smärre nålar förföljas ännu utom gränsen af de egent- 

 liga bronzitpartierna. Vanligen äro de dock ganska skarpt 

 begränsade från den omgifvande diallagen, så att man stund- 

 om t. o. m. kan urskilja konturerna af kristallformer, anty- 

 dande en prismatisk eller tafvelformig kristall med ändytor, 

 som luta omkr. 120° mot hvarandra, eller lika med en do- 

 matisk vinkel hos ett mineral af bronzitserien. ~— Vissa bron- 

 zitpartier bestå icke af en tradig utan af en finkorning massa, 

 hvilket förklaras deraf, att slipningen afskurit dem normalt 

 mot trådarnas längdriktning. 



Bronzittrådarna äro här likasom i föregående bergart 

 delvis omgifna af fältspat, som stundom visar en ehuru otyd- 



