29 



lig tvilliiigsstreckning, men f. ö. här synes förekomma i ännu 

 inin(1i-e mängd än i denna. De ga nästan aldrig parallell 

 med (iiallagnalarna ulan antingen normalt deremot eller of- 

 tare afskärande dem under vissa bestämda vinklar, sädana 

 att man föres till antagande af en regelbunden sammanvex- 

 ning mellan bronzit och diallag, parallelt med den sednares 

 domaytor. Att verkligen en regelbunden sammanvexning 

 eger rum, om man ock har svårt att närmare bestämma den- 

 samma, utvisas af bronzittrådarnas konstanta bibehållande af 

 de nämnda riktningarna. Indirekt tala härför de analoga 

 ofta förekommande sammanvexningarna mellan näraståendc 

 ehuru i olika system kristalliserande mineralier t. ex. mellan 

 biotit och muscovit (III. 14) samt orthoklas och albit (II, 10). 



Ett sådant bevis lemna äfven de smala, långsträckta, 

 svarta mikroliter, som på vissa ställen i så stor mängd före- 

 komma insprängda i diallagen, att den synes svart och oge- 

 n(jmskinlig, och städse i vissa bestämda riktningar nämligen 

 parallelt med diallaglrådarna eller afskärande dem under en 

 viss vinkel. Några mätningar verkställda medelst ett med en 

 graderad skifva försedt mikroskop gåfvo för en riktning vin- 

 klarna 39°, 39^ 12', 40°, 40° 40'^ för en annan motsatt, min- 

 dre ofta förekommande 30° 32', 31°, 31° 20'. På grund häraf 

 kan man sluta till att de nämnda riktningarna utgöra de 

 orlhodiagonala kanterna af 2 p och 3 p, hvilkas motsvarande 

 vinklar äro 40° 10' och 29° 22'. 



Vid starkare förstoring finner man dessa mikroliter be- 

 gränsade af räta linier, som gå i de ofvannämnda riktnin- 

 garna, och allteftersom de företrädesvis äro utbildade i den 

 ena eller andra riktningen få de antingen en utsträckning i 

 diallagens längdriktning eller ock parallelt med de ofvan- 

 nämtida sneda riktningarna. Häraf kan man sluta till att de 

 måste utgöras af ett med diallagen beslägtadt mineral, och 

 de kunna således icke vara annat än auyit, ehuru af en 

 näo-ot annan form och mindre storlek, men i stället större 

 mängd än de i föregående bergart förekommande; dock fin- 

 ner man äfven större och bredare. 



Dessa svarta eller brunfärgade augitmikroliter anträffas 



