30 



hvarken i bronzit eller serpentin (olivin), men i stället finner 

 man i dessa enstaka eller ock i smärre grupper förenade, 

 större och mindre, vanligen något afrundade, gula eller gul- 

 bruna, genomskinande korn, hvilkas stundom skönjbara qva- 

 dratiska eller triangulära gestalt och isotropa karakter i po- 

 lariseradt ljus utvisa en reguliär kristallform. De kunna så- 

 ledes icke gerna vara annat än granat eller ock chromspi- 

 nell (picotit), hvilka hvardera pläga förekomma i olivinhal- 

 tiga och gabbroartade bergarter. Formen äfvensoni deras 

 starka motstånd mot förvittringen, hvilket utvisas af deras fö- 

 rekommande såsom fullkomligt friska i den sönderdelade oli- 

 vinen, tala för den sistnämnda. Den här och hvar skönj- 

 bara blågröna färgen hos de särskilda beståndsdelarna talar 

 äfven för en chromhalt, såframt man icke snarare får till- 

 skrifva den en inblandning af kojjparkis, hvarpå äfven en 

 del af de stöx-re, ogenomskinliga, oregelbundna partierna hän- 

 tyda genom sin på vissa ställen gulaktiga färg och metalli- 

 ska glans i reflekteradt ljus. 



Den tredje bergarten eller den från Laukola har af 

 Holmberg (1. c.) blifvit förliknad vid den mörka s. k. serpen- 

 tinen (skotioliten se ofv. IV, 16) från Orijärvi. Visserligen 

 har den för blotta ögat en viss yttre likhet dermed. Den 

 synes vara temligen homogen blott med sparsamt inströdda 

 metallglänsande, magnetiska korn och långsträckta partier 

 af ett gult, tradigt, starkt glänsande mineral. Under mikro- 

 skopet företer den dock ett från skotioliten ganska olika ut- 

 seende. Serpentinens härstammande frän olivin visar sig här 

 alldeles omisskänneligt : på en del ställen ser man mörka 

 serpentinådror, nätformigt förgrenade och omgifvande full- 

 komligt färglösa partiei-, hvilkas starka chromatiska polarisa- 

 tion ger tillkänna oliv/nen; ja stundom kan man i polarise- 

 radt ljus ännu tydligt igenkänna den allmänna konturen af 

 de fordna oliviukristallerna. På andra ställen ser man icke 

 något spår af olivin utan blott den gulgröna seiyentinen ge- 

 nomdragen af ljusgula, mera genomskinande ådror och af 

 svart, ogenomskinlig jernoxidoxidul, hvilken sistnämnda här 

 och der är afsöndrad i ganska stora partier. 



