36 



i sina yttre kristallkouturer aaisluter sig till det sistnämnda, 

 i det att man finner dess individer begränsade af ändytor 

 med hornblendedomats p ^ vinkel. Detta förklaras af of- 

 van nämnda antagande, att mineralet är en hypersthen med 

 hornblende- eller anthophyllitartad formutbildning. 



Hvad de i hypersthen förekommande mikroliterna be- 

 träffar, så har om dem icke mindre diskuterats än om dem 

 i diallagen. Vogelsang betraktade dem såsom diallag, Kos- 

 mann, (Neues Jahrbuch f. Min. 1869, p. 532) på grund af 

 den rhombiska formen samt af hypersthenens från Paulsön 

 titansyrehalt såsom brookit, Zirkel (1. c. p. 186) synes böjd 

 för att betrakta dem såsom magnesiaglimmer. Det sist- 

 nämnda tyckes i ifrågavarande fall hafva mycken sannolik- 

 het för sig, i det att man nämligen finner små bruna glim- 

 merfjäll omgifva hypersthenindividerna och reflektera ljuset 

 i samma riktning som den ofvannämnda kopparröda glansen. 

 Men vid undersökning med mikroskopet vid omvexlande på- 

 fallande och genomgående ljus ser man, att glansen, som 

 härvid visar sig ega en utomordentlig styrka, då ljuset faller i 

 sned riktning mot längdriktningen, icke, eller åtminstone icke 

 uteslutande, utgår från mikroliterna, i det att den nämligen 

 äfven visar sig på sådana ställen, der några sådana icke äro 

 skönjbara. Då man nu derjemte finiier, att en sådan glans 

 äfven, om ock af betydligt mindre styrka, visar sig hos dial- 

 lag, bronzit och skillerspat i bergarten från Tyrvis, så är 

 man berättigad till det antagande, att det är genom reflexen 

 mot dolda genomgångar, sannolikt beklädda med fina glim- 

 merfjäll, som denna glans förorsakas. Såsom man af den 

 makroskopiska undersökningen finner, måste dessa ytor bilda 

 en större vinkel än oc> p o» också framgår af Kosinan ns un- 

 dersökning att den af honom s. k. "'''skillrande genomgången'"' 

 är en yta af formen oo p 3. 



Frågan om mikroliternas rätta natur måste således leni- 

 nas oafgjord. Tar man emellertid i betraktande, att äfven 

 bronziten (se ofv.) innehåller sådana, så föres man till det 

 antagandet, att de väsendtligen höra till grund mineralets na- 

 tur och äro dermed lika nära förbundna som augitmikroii- 



