m 



(se Holmberg 1 c. p. 99) under namn af hvperstlienfels. Re- 

 dan i mina "geogn. iakttag, i sydv. Finland^^ 1. c. p. 75 har 

 jag dock ansett benämningen gabbro mera öfverensstäm- 

 mande med dess rätta natur. Att den i sielfva verket är en 

 gabbroart utvisar den mikroskopiska undersökningen. 



Den skiljer sig från förutnämnda gabbroarter redan ma- 

 kroskopiskt derigenom, att den icke företer någon olivin men 

 deremot fältsjiat i större mängd i förening med en grön 

 diallmj, omgifven af och ofta äfven intimt förenad med svart 

 hornhlende samt svart eller mörkbrun hiotit. Diallagen 

 skiljes från de sistnämnda icke blott genom sin färg utan 

 ock genom sin tradiga, uralitarlade beskaffenhet och i all- 

 mänhet sitt förvittrade utseende samt på de mera friska stäl- 

 lena genom sin spjelkbarhet, som går i tvenne vinkelräta 

 riktningar, den ena tydligare än den andra samt mindre 

 tydligt i tvenne deremellan befintliga riktningar nämligen 

 ))arallelt med augitprismat och ställvis såsom det synes äf- 

 ven parallelt med hornblendeprismat, hvilket antyder en öf- 

 vergång till hornblendet. 



I tunnslipadt preparat skiljes diallagen från hornblendet 

 genom en mindre pleochroism och absorbtion, samt derige- 

 nom, att den innehåller svarta mikroliter liknande dem i det 

 diallagartade hornblendet från Wehmais, då deremot horn- 

 blendet är i det närmaste fritt derifrån och derföre, äfven- 

 som genom sina jemna, icke tradiga ytor, trots sin mörkare 

 färg, mera genomskinande än diallagen. Medelst den dichro- 

 skopiska luppen eller genom undersökning med en nicol un- 

 der mikroskopet finner man mörkt grön färg parallelt med 

 den minsta elasticitetsriktningen (c), hvars afstånd från huf- 

 vudaxeln kan uppskattas till ung. 20°, en ljust gulaktigt grön 

 åter i den deremot normala riktningen, 



Fältspaten är ofta genom förvittring oklar men icke 

 sällan äfven fullkomligt klar och genomskinlig, och visar då 

 stundom i polariseradt ljus en mycket tydlig tvillingsstreck- 

 ning. Den förekommer i större eller mindre individer, väl 

 skild från hornblende och diallag men stundom äfven så in- 

 timt blandad med den sistnämnda, att aggregat-polarisation 



