40 



ras genom inpregnalion af fältspat, alldenstund diallagen här 

 synes i vanligt ljus homogen, utan måste det härröra af en 

 ställvis skeende öfvergång från diallag till hornblende. Äf- 

 ven andra omständigheter tala för att man här, likasom san- 

 nolikt äfven i bergarten från Wehmais och Wambula, har 

 att göra skilnad mellan en ursprunglig hornblende och en 

 metamortisk. Man finner nämligen hornblende dels utan dels 

 med de svarta mikroliterna. Den förra är städse skarpt skild 

 från diallagen, den sednare synes ställvis öfvergå deri, och 

 man finner derjemte, att under dei att en del af de i horn- 

 blendet ingående mikroliterna följa dess längdriktning, gå an- 

 dra (de större) i samma riktning som de i den omgifvande dial- 

 lagen eller parallelt med den sednares längdriktning. Dessa 

 mikroliter förete en större mångfald än de i föregående bergart: 

 de visa sig dels såsom små tatlor med mer eller mindre tyd- 

 liga konturer (i medeltal 0,01 — 0,03 mm långa och 0,0i breda) 

 dels såsom fina nålar dels äfven såsom små afrundade korn 

 eller fina punkter, hvarvid dock är att märka, att en del af 

 dessa nålar och punkter blott äro skenbara eller uppkomma 

 af genomskärningen af de tafvel- och nålformiga kristallerna. 

 Dessa gå för det mesta med sin längdriktning j>arallelt med 

 grundmassans längdriktning eller hufvudaxel och som det 

 synes med sin bredare sida företrädesvis parallelt med axel- 

 planen, men stundom finner man dem äfven utdiagna i an- 

 dra riktningar, af hvilka märkas p oo och 2 p (x- Pä vissa 

 ställen kan man derjemte skönja hålrum dels korta och breda 

 dels långa och smala, begränsade af kristallkonturer analoga 

 med de större mikroliternas, och som dels äro färglösa, dels 

 synas fylda med en brun substans helt och hållet eller till 

 en del. Med tillhjelp af det polariserade ljuset och det dy- 

 medelst bestämbara läget af elasticitetsaxlarna hos den om- 

 gifvande massan kan man ganska väl bestämma gränslinierna 

 omkring dessa ''"'negativa kristaller^' såsom bestående af bland 

 annat de klinodiagonala konturerna mellan cc p, — p, — 2 p, 

 -|- p eller motsvarande pinakoider och domer. Häraf synes 

 framgå, att de resp. svarta mikroliterna åtminstone t. e. d. äro 



