45 



slipningen afskurit den tydligaste genomgångsytan, lätt ge- 

 nom sin ytterst starka dicliroism såväl rrån augiten som ura- 

 liteu. På de ställen, der dessa sednare äro mera samman- 

 trängda finner man äfven svarta ogenomskinliga partier af 

 nuKfnetit. Dessa äfvensom augit- (resj). uralit-) kristallerna 

 äro merendels utsträckta i en och samma riktning, livaraf 

 den skiffriga eller streckade strukturen hos denna hergart 

 betingas. 



Diorit från llattula, som i geologiskt hänseende synes stå 

 uralitporfyren ganska nära, skiljer sig i afseende på sin pe- 

 trografiska beskaffenhet ganska mycket derifrån. Under mi- 

 kroskopet visar sig uti en hvit felsitisk grundmassa, bestående 

 af grumligt oklar fältspat och klara, lifligt polariserande 

 qvarzko)-n, gröna Iwnibleiide-inåxvxåQv af ganska betydlig 

 storlek (0,7 mm i medeltal) och företrädesvis gående i en 

 riktning, samt gulbrun hiotit. Hornblendet är starkt dichroi- 

 tiskt: grönaktigt blå med stark absorbtion i riktning af den 

 minsta elasticitetsaxeln (c), hvars afstånd från hufvudaxeln 

 är föga betydligt, grönaktigt gul i andra riktningar. Glim- 

 raeru är dels afskild i breda oregelbundna taflor och visar 

 då ingen dichroism, dels i långsträckta, starkt strimmiga in- 

 divider, hvilka påminna om bronzit, men skilja sig genom 

 sin ytterst starka absorbtion parallelt med denna riktning; 

 de förra äro således afskurna parallelt med basiska planet, 

 de sednare i sned riktning deremot. Såväl hornblendet som 

 glimmern äro klara och genomskinliga samt förete inga mi- 

 kroliter med undantag af enstaka partier af magnetit^ som 

 dock i denna bergart visar sig i mindre mängd än i före- 

 gående. 



Diorit fråu Tohniajiirvi, hvars förhållande till den härstä- 

 des uppträdande skifferbildningen jag omnämndt i min afh. 

 om östra Finlands prim. form. (1. c. p. 254), påminner i pe- 

 trografiskt hänseende mycket om den föregående. Äfven 

 den innehåller såsom hufvudbeståndsdel en grön hornhlende 

 med stark dichroism och absorbtion, vanligen afskild i knipp- 

 formigt aggregerade kristaller och inbäddade uti en bland- 

 ning af hvit, men genom förvittring vanligen grumlig och 



