47 



aktigt brun biotit i smärre oregelbundna fjäll eller kristall- 

 fragmenter, hvilka, då de visa sig afskurna normalt eller 

 snedt mot den basiska s])jelkningsytan, karakteriseras af sin 

 strimmighet och absorbtion i denna riktning. Derjemte ser 

 man här och hvar smala färglösa prismer afsöndrade i smärre 

 delar med afrundade ändar, således alldeles öfverensstäm- 

 mande med apatitkristallerna från Tohmajärvi. 



Men dessutom finner man smärre prismatiska kristaller 

 af 0,02 — 0,04 mm längd och af grönaktigt hvit färg. som man 

 vid första ögonkastet skulle kunna förblanda med horn- 

 blende och apatit, men som vid närmare betraktning skilja 

 sig derifrån dels genom sin färg, dels genom sina skarjja 

 kristallkonturer, hvilka de andra i allmänhet sakna, dels slut- 

 ligen derigenom, att de gemenligen innesluta en större eller 

 mindre kärna af rödaktigt brun färg 8amt kort prismatisk 

 form, hvars sidokanter gå parallelt med det omslutande längre 

 prismat. Dessa äro tydligen monokliniska prismer med en 

 eller tvenne ändplan, och visa sig såväl derigenom som genom 

 sin så godt som totala brist på dichroism och absorbtion såsom 

 auglt. Genom denna augithalt bildar dioritporfyrn från Bert- 

 tula en förmedlande länk mellan uralitporfyrn och den egent- 

 liga dioriten, och härigenom ådagalägges således, att dessa 

 tre bergarter, som i geologiskt hänseende tydligen höra till 

 en och samma atlagring, äfven i petrografiskt hänseende 

 esentliiren blott äro att betrakta såsom trenne modifikationer 

 af en och samma bergart, motsvarande på sätt och vis de 

 tre modifikationera af olivingabbro från Tyrvis. 



Den grundmassa, hvari alla dessa kristaller och kristall- 

 fragmenter äro inbäddade, utgöres här likasom i föregående 

 bergarter dels af qvarz dels af tr'ikl. fältspat sannolikt oli- 

 goklas. Den förra är klar och genomskinande samt utbildad 

 såsom smärre kantiga korn utan några egentliga mikroliter, 

 och skiljer sig härigenom redan i vanligt ljus från den i 

 större individer utsöndrade vanligen genom förvittringen okla- 

 ra och ogenomskinliga plagioklassen, hvilken innehåller en 

 mängd små dels nålformiga dels talfvelforniiga kristaller utan 

 tvifvel bestående af ofvannämnda mineralier, att döma af ut- 



