49 



ska accessoriska inbland iiinaar olivin och qvarz, den förra 

 i de mera basiska, den sednare i de mindre basiska, vidare 

 malmin])re<^nationer företrädesvis niaf/iietit och svafvelkis, 

 hvilka i allmänhet synas aftaga i nion af den mindre bas. 

 natnren, samt slutligen apaflf^ hvilken icke rättar sig efter 

 den större eller mindre bas. karakteren, alldenstund den an- 

 träffas såväl i en bland de mest basiska (ulivindiabasen) som 

 i de m(.'st kiselsyrerika (dioritj)orfjrn från Berttula och dio- 

 riten från Tohmajärvi). 



Följande sammanställning utvisar närmare åtskilnaden 

 mellan ifrågavarande bergarter i afseende på deras minera- 

 logiska konstitution. 



I. Bergarter med oUtid: 



1) Med augit: olivindiabas från Eura, Letala, Walamo, 

 Sordavala. 



2) Med diallag och hronzit: olivingabbro från Tjrvis. 



3) Med hornhleude och hi/persfhen-anfhojyhgllif: olivin- 

 haltig saussuritgabbro (olivindiorit) från Kuru. 



II. Bergarter utau olivin t. e. d. uied qrarz: 



1) Med augit och ho)-nblende: 



a) Med öfvervägande augit: diabas från Helsingfors och 

 Pargas. 



b) Med öfvervägande hornblende: uralitporfjr från 

 Hattula, dioritporfyr från Berttula. 



2) Med diallag och hoDihlende: gabbro från Wambula 

 och Heinola. 



3) ]ped lioruhlende: diorit från Kalvola och Tohma- 

 järvi. 



Till dessa bergarter sälla sig nu å ena sidan de fält- 

 spatsfria eller, om man så vill kalla dem, ultrabasiska granat- 

 fels, eklogit, eulysit, å den andra de amphibolfria, qvarzrika, 



gen amphibol i en vidsträcktare bemärkelse, nämligen innefattande 

 såväl den egentligen s. k. amphibol-, som äfven pyroxen- och bronzit- 

 serien. Härigenom fi-amhålles analogin med de tvenne öfriga grup- 

 perna, hvilkas trenne underafdelningar, orthoklas, albit och anortit 

 samt biotit. phlogopit och muscovit, i sjelfva verket äro med de tre 

 amphibolserierna. bronzit, augit och hornblende, fullkomligt analoga. 



