139 



III. 



Om inammiii-fyndeiis förekomst och utbiTdiiing; samt om 

 vilkoren för detta djnrs forntida existens. 



Föredrag vid Vetenskaps-Societetens årshögtid al' A. J. Malmgren. 



Bland djurslag af högre ordning, som efterhand dött ut 

 gifves det knapt något som i högre grad skulle hafva tagit 

 naturforskares intresse i anspråk, eller vara deraf mera för- 

 tjent, än mammutdjuret, Elephas primigenius Bluni. De tal- 

 rika lämningar af detta djur, som sedan lång tid tillbaka 

 anträffas inbäddade uti de lösa, posttertiära jordlagren i Eu- 

 ropas, Norra Asiens och Nord Amerikas tempererade och kal- 

 lare nejder, äfvensom de egendomliga förhållanden, under 

 hvilka dessa rester påträffas, hafva ådragit sig icke blott 

 zoologens och geologens, utan ock i senaste tid arkeologens 

 synnerliga uppmärksamhet. Mammutdjuret hör nemligen till 

 de ingalunda få utdöda djurslag, hvilkas coexistens med men- 

 niskan genom den moderna geologiska arkeologin blifvit 

 ställd utom allt tvifvel. Jag har derföre ansett en kort fram- 

 ställning af mammut-fyndens förekomst och utbredning samt 

 de nödiga vilkoren för detta djurs tillvaro, såvidt dessa kun- 

 na anses genom nyaste tidens forskningar utredda, icke sakna 

 allmännare intresse. 



Samtlige forskare, som gjort den sibiriska naturen till 

 föremål för detaljundersökningar, såsom Pallas, Wrangell, A. v. 

 Middendorff\ K. v. Baer, J. F. Brandt, L. v. Schrenck, Fr. 

 Schmidt o. fl. a., anföra, att mammutben af alla slag finnas 

 gömda nästan öfverallt i Sibiriens alluviala bildningar. Så- 

 dana förekomma från Altai ända till kusterna af norra Is- 

 hafvet och från Ural till Behringsund, men de tilltaga i mängd 

 mot norden och finnas ingenstädes hopade i större mängd, 

 än på Nya Sibiriens och Ljäkows öar, hvilka ögrupper fram- 

 hållas såsom synnerligen rika på tiamtiianho|)acle benrester 



