147 



afbildal en kindtand af mammuten, som, enligt löi klaringen 

 till Jiguren, bliiVit fnnnen uti en sandbacke vid Ijo elf i 

 Finland och redan år 1751 af Biskop Mennander skänkt till 

 Kungl. Vetenskaps- Akademien i Stockholm. Denna tand för- 

 varades ännu på Quenseis tid i bemälde akademies museum, 

 men det vill synas som om densamma derefter fått förkom- 

 ma. Förutom dessa båda, skall, enligt benäget meddelande 

 af Societetens ledamöter Herrar Arppe och Mohery ännu ett 

 tredje mammutfjnd, äfvenledes bestående af en kindtand, 

 hafva förekommit i Finland, men jag har icke lyckats ännu 

 få utredt, när eller hvarest det gjorts. Denna tand skall län- 

 ge hafva förvarats i Finska Universitetets samling af finska 

 mineralier, men synes numera antingen hafva förkommit eller 

 blifvit indragen uti Universitetets allmänna samling af mam- 

 mutrester. Vi ha sålunda kunskap om tre tillfällen, dålem- 

 ningar af mammuten blifvit i finsk jord påträffade. Mam- 

 mutens invandring i Finland försiggick påtagligen långt ef- 

 ter den skandinaviska inlandsisens tillbakagång och först se- 

 dan vattenförbindelsen emellan Östersjön och Ishafvet upp- 

 hört samt en landförbindelse emellan Finland och Ryssland 

 norrom Ladoga uppstått. Enär denna landförbindelse ur 

 geologisk synpunkt icke är gammal, kan mammutdjurets fö- 

 rekomst i Finland följaktligen icke heller ligga långt tillba- 

 ka i tiden. De finska mammut-fynden vidhandengifva såle- 

 des, att mammutdjurets utdöende eller utrotande ligger när- 

 mare den historiska tidens början, än man vanligen antager, 

 och de äro sålunda för vetenskapen långtifrån utan all be- 

 tydelse. 



Mammutdjurets yttre beskaffenhet är, tack vare de af 

 Vet.-Akad. i S:t Petersburg verksamt understödda s. k. mam- 

 mut-expeditionerna samt tlere framstående forskares särde- 

 les J. Fr. Brandts undersökningar, temligen väl utredd. Det 

 liknade i allmänhet elefanten, men var vida kraftigare och 

 starkare bygdt, än någon af de nu lefvande tre eller fyra 

 elefantarterna samt om möjligt af en ännu plumpare kropps- 

 form, än dessa. Två ofantliga framåt riglade, i spetsen starkt 

 uppåt böjda betar af ända till 13 fots längd och derutöfver 



