6 L. William Öholm. 



gen för att därigenom minska motståndet inom badet, och gäller därvid som allmän regel, 

 att dessa tillsatser böra vara så beskaffade, att de vid elektrolysen antingen régénéreras 

 vid polerna eller bortgå i gasform. De få sålunda ej gifva upphof till några olösliga 

 eller elektrolysen för öfrigt störande produkter. Dessa villkor uppfylla de fria mineral - 

 syrorna, hvilka äfven vanligast användas. Att den utfällda metallens struktur blir be- 

 roende af badets sammansättning påvisades redan 1886 af v. Hübl'). Han fann, att 

 den ur svagt basisk eller ur neutral C'ttÄi'Oj-lösning utfällda katodkopparn var grofkornig 

 och spröd. Däremot erhölls en finkristallinisk och seg metall ur sur lösning. Denna 

 omständighet har senare ytterligare bekräftats och förklarats genom Foersters och Sei- 

 dels '^) undersökningar. Då det emellertid gäller utfällning af flere metaller efter hvar- 

 andra ur samma lösning, öfverföras de ofta före elektrolysens början i komplexa salter 

 genom tillsats af t. ex. oxalsyra, kaliumcyanid eller ammoniak. Glassen "), som sär- 

 skildt bearbetat detta område, framhåller, att metallutfällningen därigenom i hög grad 

 gynnas och att den i många fall möjliggöres endast genom sådana konstgrepp. Härvid 

 blir emellertid elektrolysförloppet mycket mera kompliceradt, än då lösningen innehåller 

 ett enkelt salt. Genom den elektroly tiska dissociationen spjälkes nämligen komplexen 

 ofta så, att den metall, hvilken skall reduceras, ingår som beståndsdel i anionen. Så 

 t. ex. innehåller en lösning af kaliumferrocyanid intet jäi-n i foi-m af kationer, emedan 

 saltet är dissocieradt på följande sätt 



K,Fe{CN)^ ~4K' + Fe{CN),"". 



Den komplexa kaliumsilfvercyaniden äter är dissocierad enligt schemat 



KA(j{CN\ 71 K' + Afi{CN).^. 



Här vandi-ar Ag sålunda med anionen A(j[CN).J åt anoden till. Emellertid besitta dessa 

 anioner egenskapen att själfva i någon mån spjälkas. 



Ag{GN),'-Aii-\-'2{CN)'. 



Silfverjoner föi-etinnas sålunda faktiskt i kationform, men deras koncentration är ytterst 

 liten. Anefter det dessa joner urladdas vid katoden, fortskrider enligt massverknings- 

 lagen den sammansatta anionens sönderfallande, så att städse nya silfverjoner bildas. 



Vid tillsats af ammoniak åter erhållas föreningar, hvilka inneliålla metallen blott 



') Mitteilungen des K. und K. militärgeografischen Institutes Ii, 51. (1 



^) Z. f. El. chem. 5, 508. (1899). 



') A. Glassen. Quantitative Analyse durch Elektrolyse. Berlin 1908. 



