14 L. William Öholm. 



genomgick densamma, helt och hållet kunde lämnas obeaktad. För att strömstyrkan 

 skulle' kunna hållas konstant hela tiden, var ej blott i strömledningen inkoppladt ett 

 reglerbart motstånd W vid strömslutaren Q, utan försågs därtill det vanliga Classenska 

 elektrolysstativet med en skruf S, hvilken genomgick den ring, som uppbar skålen. Med 

 tillhjälp af denna skruf kunde afståndet mellan polerna noggrant och med lätthet juste- 

 ras, och det blef möjligt att i vissa försök hålla äfven spänningen något så när oför- 

 ändrad under en stor del af analysen. Elektrolyskärlet var en vanhg Glassens skål, 

 rymmande 185 cm' och vägande ungef. 65,5 gr. Anoden utgjordes af en vid en täm- 

 hgen tjock platinatråd fäst rund platinaskifva med i'adien 23 mm., och den kunde brin- 

 gas i rotation genom rotationsinrättningen R, hvilken" medels remmen M drefs af en 

 motor. Beroende på hastigheten användes antingen en elektro- eller varmluftsmotor, af 

 hvilka den förra genom lämpligt motstånd och den senare genom gasregulator kunde in- 

 ställas för alldeles bestämda hastigheter, hvilka uppmättes och ofta kontrollerades under 

 försökets gång med tachometer. 



Till vänster är anordningen för mätning af katodpotentialen. Bestämningarna 

 gjordes mot en 1-n kalomelelektrod E, och därvid användes, hvilket framgår af figuren, 

 dekadreostat, Lippmann-kapillarelektrometer och en vanlig akkumulator. För kontrolle- 

 ring af akkuraulatorns spänning kunde ett kadmiumnormalelement N — Weston 1,0191 

 volt — inkopplas. Förbindningsröret F mellan normalelektroden och platinaskålen inne- 

 höll 1-n kaliumnitratlösning, och glasrörens ändar, hvilka indöko i elektroden och i pla- 

 tinaskålen, voro hårdt tillslutna med filtrerpapper, så att ingen blandning af lösningarna 

 kunde ifrågakomma. Det glasrör, som ändade i platinaskålen, låg alldeles tätt invid 

 skålens vägg. I vissa fall var det nödigt att undersöka potentialen alldeles vid skålens 

 botten midt under anoden. Åt förbindningsröret gafs därvid sådan form, att dess i ka- 

 toden befintliga ände kunde placeras på antydt ställe, utan att anodens rotation däraf 

 hindrades. Då experimenten gällde bestämning af de under skilda tidsintervalle]- utfällda 

 metallmängderna, upptogs tiden mycket noggrant med sekundometer. 



Själfva analysen utfördes på följande sätt. Sedan skålen fyllts med lösningen 

 i fråga, ställdes den på stativet och uppvärmdes eller afkyldes till den afsedda värme- 

 graden. Med tillhjälp af en liten bunsenbrännare eller köldblandning kunde badet under 

 hela försökstiden hållas vid denna temperatur på + 0,2"^ när. I fall försöket utfördes 

 under omröring, försattes anoden i rotation genom nedtryckning af remmen på remskif- 

 van R. Därförinnan var motorn inställd på en bestämd rotationshastighet. Samtidigt 

 med att sekundometern sattes i gång, slöts den elektriska strömmen. Genom att på för- 

 hand reglera såväl motstånd som elektrodafstånd erhölls nästan vid hvarje försök från 

 och med första ögonblicket den strömstyrka, som skulle komma till användning och hvil- 

 ken vid de flesta experiment utgjorde 0,5- eller 1 amper. 



Tom. XL. 



