L. William Öholm. 



värmegrader har detta inträffat först under senare intervaller med allt större tidsförskjut- 

 ning vid stigande temperatur. Jämföra vi först analyserna och de enligt dem uppritade 

 kurvorna för 0"^ och 10° med motsvarande värden vid experimenten med stillastående 

 anod, så framgår, att utfällningen i hvartdera fallet försiggått ungefär på samma sätt. 

 Kurvorna hafva nästan samma utseende och förlöpa lika, med den enda skillnad att de 

 i senare fallet äro förskjutna något högre upp längs y-axeln, emedan de utfällda mäng- 

 derna vid roterande anod till en början äro större. Häraf följer, att analystiden förkor- 

 tas och att nämnda kurvor senare komma att stupa brantare mot x-axeln, d. v. s. skära 

 den tidigare, än hvad fallet är, då ingen omröring eger rum. Tager man de fyra första 



Fig. IV. 



tidsintervallerna med vid beräkningen, så har vid stillastående anod under denna tid ut- 

 fällts 38 7o Gu vid 0° och 45 7o vid 10°, under omröring åter vid den förra tempe- 

 raturen 60 "/„ och vid den senare 67 "/„. Vid hvardera värmegraden finna vi en ökning 

 om 22 "/q. Rotationen har sålunda vid dessa tämligen låga temperaturer utöfvat ett 

 synnerligen gynnsamt inflytande på utfällningen. Att detta särskildt gör sig gällande 

 med sjunkande värmegrad hos badet framgår vid en jämförelse mellan värdena för de 

 första tiominutersintervallerna vid 0° och 10°, enär dess verkan vid 0° är proportions- 

 vis ungef. 2 7u kraftigare än vid 10°. 



Vid högre temperatur blifva förhållandena helt andra, hvilket ock tydligt fram- 

 går däraf, att kurvorna, hvilka framställa elektrolysens förlopp, från och med 20° an- 

 taga ett helt annat utseende, om anoden roterar, än om den står stilla. Detta är, såsom 

 af tabellerna framgår, följden däraf, att maximimängden koppar ej mera utfaller under 



Tom. XL. 



