EleJctrohjs af hoppar med roterande anod. 29 



process, visa Sands ^) försök med den af honom konstruerade anoden. Han lyckades så- 

 lunda ej utfälla all koppar ur en ammoniakalisk lösning. 



Det är tämligen tydligt, att nyssnämnda omständigheter voro hufvudorsaken till 

 de något egendomliga resultat, som erhöllos vid de af mig utförda och ofvan heskrifna 

 elektrolyserna, ty också af dem framgick, att stegrad anodrotation jämte höjd temperatur 

 i allmänhet inverkade ogynnsamt på kopparns elektrolytiska reduktion. För närmare ut- 

 redning och förklaring af dessa försöksresultat, hvilka ju hänföra sig till elektrolysens 

 hela förlopp, var det emellertid nödigt att undersöka elektrolytens förhållande under re- 

 duktionens olika skeden. En variation i lösningens konstitution åstadkommer som bekant 

 en förändring af potentialsprånget mellan lösningen och den däri befintliga metallen. 

 Uppmätes nu potentialdifferensen mellan t. ex. katod och elektrolyt under elektrolysens 

 förlopp, så kan däraf dragas viktiga slutsatser angående lösningens tillfälliga beskaffenhet. 

 Vid de nämnda försöken mättes visserligen badets spänning med voltmeter, men de därige- 

 nom erhållna resultaten voro alltför kvalitativa och hänförde sig dessutom till variatio- 

 nerna vid hvardera polen. Den af voltmetern (inkopplad mellan badets klämskrufvar) 

 angifna totalspänningen E är nämligen sammansatt af den så kallade sönderdelningsspän- 

 ningen e« och af ett öfverskott i potentialdifferensen Sn, hvilket är nödigt för att en ström 

 öfverhufvud skall genomgå lösningen. Spänningen Co bestämmes enligt Ohms lag af det 

 tillfälliga motståndet iv inom elektrolyten och af strömstyrkan i 



Vid ifrågavarande försök hölls strömstyrkan hela tiden konstant. Däremot är iv en kvan- 

 titet, som endast närmelsevis kan bestämmas, ty den varierar naturligtvis hela tiden, 

 under det elektrolysen pågår. Sönderdelningsspänningen e« är sammansatt af den för 

 metallutfällning vid katoden nödiga potentialen a-, katodpotentialen, och af anodpotentia- 

 len e«. Totalspänningen E blir således 



E=ek-\- ea + iu\ 



Alla dessa tre kvantiteter äro emellertid variabla, hvarför det är tydligt, att en uteslu- 

 tande observation af £* förändiing ej är tillräklig för erhållande af något begrepp om 

 hvad som försiggår inom elektrolyten. Enär det vid ifrågavarande försök närmast gällde 

 företeelserna vid katoden, var det sålunda nödigt att undersöka katodpotentialens förhål- 

 lande under elektrolysens gång. Mätningarna utfördes med tillhjälp af tidigare å sidan 

 14 nämnda anordning. 



') Jouru. Chem. Soc. 91, 374. (1907). Cla.ssen. Quantitative Analyse durch Elektrolyse. S. 73. (1908). 

 N:o 4. 



