52 L. WlT.LIAM ÖlIOI,M. 



intervall och. i fall rotationshastigheten var liten, äfven vid en högre tempei-atur, än 

 hvad fallet var, då ströinstyrkan utgjorde 1 amp., hvilket framgår af en jämförelse t. ex. 

 mellan experimenten IV, B, D och F. Då strömtätheten ökades, inträffade maximiutfäll- 

 ningen sålunda alltmera vid analysens början, och en förskjutning af densamma till en 

 senare tidsintervall förutsatte betydligt högre värmegrad hos badet och häftigare omrö- 

 ring Då det sålunda vid 0,5 amp. och 30° uppträdde vid en anodrotation om 300 

 hvarf/min. under den fjärde tidsintervallen (IV), så inträffade det för 1 amp. strömstyrka 

 först, sedan rotationshastigheten bhtvit 600 hvarf i minuten, men redan under den andra 

 tidsintervallen (E). I alla de fall, då lösningen var ammoniakalisk och då maximet upp- 

 trädde under en senare tidsintervall, utföll koppai'n till en början endast på skålens bot- 

 ten midt under anoden. 



Jämföras nu resultaten af dessa experiment med dem, som erhöllos, då lösningen 

 ej innehöll ammoniak, utan där elekti'olyten bestod af rena Q(SO^- eller Cu{N0.^).,-V6s- 

 ningar, i en del fall med tillsats af ]^II^NO„ finna vi, att de i hög grad skilja sig från 

 hvarandra. Ur de ammoniakfria lösningarna reducerades städse maximimängdcn vid ana- 

 lysens början under dess första tidsintervall, (på två undantag när försöken e och f se 

 sid. 43-44). Utfällningen försiggick jämföi'elsevis fort, den påskyndades i allmänhet ytter- 

 ligare genom höjd temperatur hos badet och starkare omröring, och den utfällda metal- 

 len befann sig till största delen på skålens sidor. Olikheten mellan de båda reduktions- 

 förloppen framträder äfven synnerligen tydligt vid en jämförelse mellan värdena på de 

 katodpotentialei-, under hvilka kopparn reducerats. Vi finna sålunda, att detta skett 

 undei- betydligt högre spänning, i fall lösningen var ammoniakalisk, än om den var 

 neutral. Genom höjd temi)eratur och stegrad omröring sjönk katodspänningen i)roportions- 

 vis i hvaitdera fallet i någon mån. 



1 de här undersökta kopparsaltlösningarna är vid samma mängd löst koppar kop- 

 parjonkoncentrationen olika. 



1)1 de rena kopparsulfat- eller kopparnitratlösningarna hafva vi följande jämvikt. 



CuSO, - Gu" + SO/' resp. Cu{NO.,),, = CV + 2 NO./ 



och en stor del af totalmängden koppai- förehnnes i form af kuprijoner Cu". 



2) Tillsättes ammoniak till dessa lösningar, uppfångas största delen af kuprijo- 

 nerna enligt ekvationen 



Cu + 4 NH, n Cu{NÜ,)/\ 



Tom. XL. 



