Elekfroli/s af koppar med roterande anod. 55 



I de ('»Ä(Jj-lüsniiigar, hvilka imieluilla ammoniak, äro följande två företeelser 

 möjliga : 



Cu" + = CjU och 

 Ch' + = (.'?( 



emedan Ga är beständig i ammoniakaliska lösningar. Enligt likheten för neutrallösning 

 kan kopparn här knappast reduceras, enär i ammoniakhaltiga lösningar följande förlopp 

 eger rum: 



Cu + Cu" = 2 Cii. 



Företeelsen Cu + = Cu föregås därför af en omladdning af kuprijonerna, och metallisk 

 koppar utfaller således först, sedan C^f-jonei-na enligt likheten Cu" + = Cii omvand- 

 lats i kuprojoner. Huru genomgående en sådan omvandling måste vara, innan metall- 

 utfällningen vidtager, beror, såsom af försöken framgår, af de yttre omständigheter, under 

 hvilka elektrolysen utföres. 



I de ammoniakhaltiga kopparsulfatlösningarna iakttaga vi sålunda under elektro- 

 lysens första stadier väsentligen en omvandling af kupri- i kuprojoner (se t. ex. försöken 

 II, b, g och G). Om vid i'oterande anod redan under denna tid metallisk koppar af- 

 skiljes, så kan detta ske endast vid skålens botten under anoden, där omröringen vär- 

 kar svagt eller ej alls (försöken Ila, b, IV o. s. v.). Äfven här försiggår närmast 

 företeelsen Cii' - CiL Men då de härigenom försvinnande kuprijonerna ej tillräkligt 

 hastigt förnyas genom tillförsel ur den öfriga elektrolyten, så måste koppar utfalla en- 

 ligt Cu + © = Cu. Vid skålens botten under anoden blir reduktionen sålunda, i fall rota- 

 tionen ej är alltför stor, i det närmaste lika med den vid stillastående anod, där, såsom 

 tydligt framgår af de här utförda försöken utan omröring (sid. 16—17), metall genast utföll, 

 enär det närmast katoden befintliga elektrolytlagret kort efter strömmens slutning kom- 

 mer att bestå af idel Cw'-joner, hvilkas reduktion försiggick jämnt öfver katodens hela 

 yta. Af tabellen, innehållande katodpotentialerna vid stillastående anod (sid. 19), fram- 

 går, att utfällningen genast från början försiggick vid rätt hög potential: 0,57 volt vid 

 60° och däröfver. Med sjunkande värmegrad ökades spänningen, så att den vid 30° 

 utgjorde 0,648- och vid 0° 0,763 volt, då analysen började. Under utfällningen steg 

 den sedan vid alla temperaturer småningom med ungefär 0,15 volt under 100 minuter, 

 under det att jonmängden minskades. 



Reduktionen förlöper här sålunda tämligen svårt. Att detta äfven gäller för 

 elektrolysen med roterande anod framgår däraf, att katodpotentialei'na vid de nyss an- 

 förda försöken II, b, IV o. s. v. voro rätt höga och utgjorde redan vid utfällningens bör- 

 jan 0,4—0,5 volt. 



Om det vid roterande anod någonstädes på skålens sidoi' utfölle metallisk koppar, 



N:o 4. 



