60 L. WiELiAM Öholm. 



är stor, 600 livarf i iiiimiten, hvilket fiauigår ur en jäinförelse mellan experimenten 

 a och b. Dk vid det förra (tig. IX knrvan a) pä 30 miiuitei' utfallit 80 "/,, koppar, 

 liai- vid det seiiai'e under samma tid blott 2 "/„ reducerats (karvan b). Denna omstän- 

 dighet beror väl därpå, att då anod och katod ej voro åtskiljda af något diafragma, en 

 del af de katodiskt bildade C^'-jonerna under omröringen kommit i beröring med anoden 

 och där åter uppladdats till kuprijoner, hvilket åstadkommer förlust i det katodiska ström- 

 utbytet 



Cu' + =^ Cn" 



I de kopparsaltlösningar, Inilka samtidigt innehålla A^Og'-joner, nitratlösningar, äro för- 

 hållandena närmast så till vida lika de föregående, som elektrolysen också i de ammo- 

 niakhaltiga förlöper under en högre potential (fig. VIII, kurvan VII) än i de annnoniak- 

 fria (tig. VIII, kurvorna VI, VIII och IX). Att å andra sidan åter här i förhållande 

 till sulfatlösningarna mäikbara afvikelser uppträda, hvilka tydligt framstå vid jämförelse 

 mellan figurerna VI och VIII beror på förekomsten af anionerna NO/. Dessa joner 

 deltaga i de katodiska företeelserna på sätt. som fi-amgår af följande ekvationer: 



NO./ ^ \)H' + SQ = Nir, + 3 J/.ß eller 



NO,' + -2 H' + 2 Q = NO./ + ILO. 



JVOj'-jonerna kunna sålunda reduceras till NO/ och ammoniak. Däraf blir följden, att 

 icke hela strömarbetet i de ammoniakfria koppai'nitratlösningarna närmast användes till 

 utfällning af koppar, d. v. s. det fordras* mycket längre tid och betydligt större ström- 

 mängder till afskiljning af samma mängder koppar i nitrat- än i sulfatlösning. ') Denna 

 onrständighet framgår vid jämförelse mellan försöken I och VI och af de enligt dem 

 uppritade kurvorna, å livilka punktei'na ;- angif\a samma mängd utfälld metall, under 

 det vid det förra experimentet, då lösningen utgjorde CuSO^, 97 "/o i'educerades på 50 

 minuter, så åtgick det 110 minuter för utfällning af samma kopparmängd ur nitratlös- 

 ningen, oaktadt vid denna senai-e strömstyrkan under analysens början vai- 0,1 amp. högre. 



Om ingen omröring förefinnes, kan den vid den samtidigt förhandenvarande 

 reduktionen af NO/ bildade ammoniaken göra lösningen närmast katoden ammoniaka- 

 lisk, hvarvid här förefintliga kuprijonei- åtminstone delvis öfverföras i komplexer Cu{NH^)/' 



')Deu bekanta företeelsen, att tillsats af salpetersyra fördröjer kopparns elektroljtiska reduktion, har 

 J. R WiTHROW närmare undersökt vid olika koncentrationer och värmegrader (Journ, Am. Chem. Soc. 30, 

 381.) För en viss sammansättning af elektrolyten : 0,25 gr. Cu, 0,25 cm' HNU, och 125 cm^ H^O, uppträdde 

 ett maximivärde på kopparns utfällningshastighet. Den steg också med ökad temperatur till inemot G0° O. 

 Ofvanom denna värmegrad fördröjdes den genom uppkomsten af (.((' joner och tilltagande reduktion af ÄA'Oj. 



Tom. XL. 



