62 L. William Öholm. 



Så t. ex. löste sig- vid de nämnda försöken VI, VIII och IX under de senare reduk- 

 tionsperioderna det ytterst tunna Cu-\a,ger som fanns på midten af skålens botten, så 

 snart strömmen afbröts. De utfällda mängderna voro där rätt små, 20- till 30, mgr. och 

 förefunnos till stöista delen på skålens sidor, såsom fallet är då hufvudsakligen Cvf-joner 

 urladdas under anodrotation, och det är därför tydligt att bottenskiktet var så mini- 

 malt, att detsamma under antydda förhållanden ej kunde existera utan ständig ström- 

 genomgång. 



Såsom af det föregående framgår, afvek förloppet- af kopparutfällningen ur den 

 rena nitratlösningen i hög grad från detsamma ur den rena sulfatlösningen, och det har 

 påvisats, att differensen betingas af de i nitratlösningen förefintliga A'Og'-jonernas i'eduk- 

 tion. Göres emellertid nitratlösningen redan från början ammoniakalisk (VII, tig. VIII), 

 så blir reduktionsförloppet i det stora hela detsamma som vid den ammoniakaliska kop- 

 parsulfatlösningen (II, tig. VI). Den hufvudsakliga skillnaden består däri, att reduktio- 

 nen af niti'atlösningen hela tiden förlöper under något lägre katodpotential 0,33- till 0,96 

 volt mot 0,37- till 1,18 volt hos sulfatlösningen, livarför ock den ur den förra utfällda 

 kopparn ännu mot slutet af reduktionen var ljus ocli glänsande, hvaremot den ur sulfat- 

 lösningen erhållna var svart till följd af den starka vätgasutvecklingen vid den höga 

 katodpotentialen. Men kurvorna 11 och VII utvisa ungefär samma förlopp, och i hvart- 

 dera fallet utfaller koi)i)arn hufvudsakligen på skålens botten, där omröringen är svagast. 



På lika tider synas ungefär samma kopparmängder hafva utfallit ur bägge elek- 

 trolyterna. Efter en tid af 100 min. hafva vi i hvartdera fallet ungefär 96 °/„. Att 

 ur nitratlösningen under analysens förra hälft reducerats något mera, 52 "/g Ou mot 

 40 "/^1 ur sulfatlösningen, beror väl hufvudsakligen därpå, att stiömstyrkan vid den 

 förra under denna tid var ungef. 0,1 amp. högre. Det är antagligt, att NO./ ej mer 

 i samma mån deltager i de katodiska företeelserna, då lösningen är alkalisk, som i en 

 neutral ammoniakfri lösning, d. v. s. i en sådan, som under elekti-olysen blir sur. Anta- 

 let möjliga katod- och anodreaktioner är emellertid här så stort vid denna lifliga vexel- 

 verkan mellan polerna, att det ej är görligt att utan vidare förklara alla de enskilda 

 faktorernas inverkan på analysens gång. För närmare utredning borde anod- och katod- 

 företeelserna åtskiljas genom ett mellan [lolerna ställdt diafragma. Den utförda under- 

 sökningen visar emellertid, huru elektrolysens gång är i hög grad beroende af de yttre 

 fysikaliska förhållanden (temperatur och omröring), under hvilka den utföres, i fall såsom 

 vid de här undersökta kopparlösningarna olika laddade joner, kupri och kui)ro, samti- 

 digt äro för handen. Vidare bekräftar den, åtminstone så vidt det gäller företeelserna 

 vid katoden, det uttalande, som redan år 1904 gjordes af Foerstek '), nämligen att en 



') Z. f. El. chem. 10, 730 (1904). 



