Ett irrbloss på lorsliniiigens fält. 



Af 

 Au g. All 1 q vist. 



För några år sedan — det var år 1 873 — öfverraska- 

 des man af underrättelsen om en upptäckt, njss förut gjord 

 i Ungern, som lofvade att i icke ringa mån bidraga till be- 

 jysaude af frågan om de fornfinska mythiska förestäilningar- 

 nes utbredning hos de folk, som kallas finskt-ugriska. Un- 

 derrättelsen meddelades i 5:te häftet af Kieletär utaf den 

 som gjort upptäckten, den bekante ungerska finnologen P. 

 HUNFALVY, och upptäckten bestod i följande. 



Uti några på magyariska språket författade dukumen- 

 ter, hvilka förskrefvo sig från tiden mellan åren 1595 och 

 1695 och angingo köp och byte af vingårdar i trakten af 

 Eperies (i norra Ungern), hade man funnit, utom den van- 

 liga formeln, att rätten till bekräftelse af köpe- eller bytes- 

 afhandlingen ""Mrack ett vinoffer^\ tillägget att iikkon pofiår 

 vid tillfället höjdes af den och den. Detta tikkon pohdr, 

 som ej kunde tillfredsställande förklaras ur Magyariskan, an- 

 såg nu Hunfalvy för ingenting mindre än identiskt med det 

 af Agricola anförda finska Ukon malja (pohdr = bägare, 

 t. Becher, slav. puhar); och häraf drog han den slutsatsen, att 

 bruket att dricka Ukon malja och således äfven tillbedjan 

 af en gudomlighet Ukko hos de finskt-ugriska folken funnits 

 redan före deras gående i sär. 



Denna identitet af Ukon malja och ukkon pohdr före- 

 kom dock de flesta andra forskare på detta gebiet i hög 

 grad tvifvelaktig. Bland tvitlarue var äfven den, som skrifver 

 detta. Skälen för mina tvifvel, anförda i det följande eller 

 6:te häftet af Kieletär (ss. 17 — 19), voro i korthet följande. 

 Ordet ukko anträffas hvarken såsom nomen appellativum el- 



